129 



ramicornis, m. fl.)', då de mot förvandlingen 

 vanligen fasta sig med en fin tråd. 



I de förra fajlen genomborar det fullkomli- 

 ga Insectet snart hylsan af det djur, som hittils 

 tjent det både till boning och till fodåmne. Ge- 

 nast utrustadt med fullkomliga vingar, skyndar 

 det att lemna den trånga cellulen tom, och att 

 bland lundarnas lof eller ångarnas blommor njuta 

 en så mycket oinskrånktare frihet. De fleste hit- 

 hörande arter både flyga och springa hastigt, samt 

 göra derjemte betydliga hopp, oaktadt formen af 

 deras ben endast sållan synes utvisa detta. 



Ronsskillnaden år stundom högst utmärkt, 

 stundom knappt synbar. Oftast åger handen en 

 mindre och något smidigare kropp, samt långre 

 och mer sammantryckta antenner, h vilka åro me- 

 ra jemnbreda och ej sållan aga en led mera åtl 

 honans. P-i några, högst få arter, åro hanens 

 antenner greniga, honans alltid enkla. Dennas 

 ågglåggnings-organ består af trenne sammanpas- 

 sande borst , af hvilka det medier sta, som år finast, 

 inneslutes af de bada yttre. Oftast synes detta 

 organ på undre sidan af abdomen såsom en kol, 

 mera sållan år det förlängt utom kroppen, och 

 endast på slågtet Leucospis uppbojdt ofver ryg- 

 gen. Hanens abdomen år mindre ån honans, 

 mera platt, baktill mera trubbig. Dess kropp åger 

 ofta en ljusare och mer lysande fårg. 



Pteromalinernas honor åga utom nämnde ågg- 

 låggnings-organ ingen dylik gadd for att slickas, 

 som den, hvarmed Getingen, Biet, Ichneumon, 

 Spliex, m. fl. såra. 



Oaktadt alla Pteromaliner under utvicklings- 

 perioderna tvifvelsutan åro Entomophagerj synas 

 K. v. A. Handl, St. I. iSao/ 9 



