19^ 



ska eifecten, iivilken endast tilltager i mon af 

 ytans storlek hos metallerna och lifliglieten af 

 den chemiska verkan som af den emellan dem 

 iaggda vätskan ntöfvas på zinken. Men då i den 

 sammansatta stapeln positiv Electricitet kommer 

 från Zinkpolen, kommer i det enkla paret den 

 negativa frän zinksidan, (af det skäl att i stapeln 

 brukar man att lägga zink på den sista koppar- 

 sjiifvan, och omvändt, hvilket likväl, i de fall der 

 den urladdande tråden ej är afhruten af en vätska, 

 är utan ändamål.) Genom en e^en tillställning 

 i apparaten , lyckades det Hr Örsted att göra den 

 så rörlig, att den genom sitt magnetiska tillstånd 

 lät röra sig, då en stark magnet närmades deråt. 

 Örsteds försök hafva väckt ett stort och väl- 

 förtjent uppseende Lland Europas lärda. I Eng- 

 land har man LelÖnt denna upptäckt med en 

 Galdmedalj. I Frankrike syntes man i höYjan 

 icke tro på uppgifternes rigtighet till dess att Hr 

 Arrago såg dem repeterade med framgång af 

 De la Rive i Geneve. Återkommen till Paris re- 

 peterade Arrago dessa försök i Vetenskaps-Aca- 

 demiens seance d. ii September, och sedan haf- 

 va i flera af Academiens sammankomster afhand- 

 lingar hlifvit upplästa af Hrr Ampere cmcIi Arrago , 

 af livilka följande resultat kommit till vår kun- 

 skap *). Ampere har funnit att tvenne trådar 

 som urladda ett galvaniskt batteri attrahera hvar- 

 andra om de liknämniga Electriciteterna i dem 

 gå åt samma håll, men repellera h varandra om 

 de gå åt motsatta håll. Dessa trådar kunna le- 

 das från samma batteris poler. Ampere har sÖkt 

 visa att dessa trådar verka på hvarandra såsom 



*) Journal de Physiqite &c. XGT. p. 76. Annales de Ciie- 

 mie et de Physique T. XV. p. 59 p. 93. 



