ma-jnelcr <h1i ;)ll »lo yl.lr;< c]( lui.i v<rl\;iii i ca 

 j)crj>cmliciiJ;ir diiucLion ciiiul clfcU iciU-lcrjiu.s loj)]). 

 Al" ciclLa liar Ampi ni; slulat uLL i livar ocli m 

 magnet är en oicctii.sic circuiaiioii (coiirant cle- 

 ctriqia:) i cJi pciptJitlioilur ri^liiing emot iJi;i;:inteiis 

 polarisali<;iKs-a,\is, ocli alt således juagiietisk j^oia- 

 ritet i det liela ar ett electriciteten liJlliörande 

 phennni» u. I mai;iielii;deii , rppliiiJigd i den rna^- 

 iietisku meridianen-. rigLnJng, gar denna JLiectriska 

 circuialioii tvaitölVer iiAlen från öster till vester, 

 meu jordens m.igjictiska tillstånd beror af en 

 electrisk circulalion li:in öster till vester som 

 således följer solens apparenta rörelse. 



Arrago har visat att den urladdande tråden 

 drager jernfilspån, så att den stundom fatt eii 

 gåspennas tjocklek, men den släpper dem i ögon- 

 blieket då ledningen fiån stapeln afbrjtcs. Synå- 

 lar ställda vinkelrätt mot tråden halVa låtit mag- 

 netisera sig. Detta lyckades bäst då man linda- 

 de ett glasrör med en metalltiåd och inlade cu 

 synål i röret, h varefter stapeln urladdades ge- 

 nom denna tråd. Då nålen vid detta tillfälle 

 hade en nästan rätvinklig ställning mot alla dessa 

 spiraler, så blef den lättare magnetisk, emedan 

 hvar och en af dem verkade på henne. Om en 

 åt höger vriden spiral gjorde nwlens främre ända 

 till nordpol, så blef den sydpol om spiralen w.r 

 vriden åt venster, då i öfrigt electriska urladd- 

 ningens direction förblef dtn samma. Arrago 

 fann dessa plienomen i öfverensstämmelse med 

 Amperes theoretiska åsigter. 



Så mycket af hvad redan vid detta in- 

 tressanta phenomen biifvit utrönt, har kommit 

 till vår kunskap. Ändamålet med närvarande 

 afhandling är att visa, att vi äifvi^n bär icke varit 

 alldeles overksamma i undersökningen af detta 



