fiAn zinkens y 1.1 , och hvrni ini^jöls cii })laiining 

 af I ti. sv.ifvcls^ ra med 60 dchir välten. J)a dei» 

 tråd, Il varmed meLalJeiiia förenades, leddes of- 

 ver niciijnetnålea paralleJt med hennes rigtninf^ 

 och sa nära som möjhgl, sa declinerade hon aS**. 

 För alt undersöka ledarens magnetiskt pohi- 

 liska tillsland, förenade jag metallerna med ea 

 skifva stanniol i form al" en paii.Ho<,'ramm af 8 liims 

 längd och 2 tums bjedd, hvilken jag ställde med 

 längden i den magnetiska meridian och med bred- 

 den pcrpendiculaijt mot horizonlen. IMidton af 

 skifvan var utmärkt med clt longitudinell strek. 

 Bredvid denna skilVa hade jag en magnetnål, för- 

 sedd med en graderad halfcirkel, i hvars centrum 

 nålen var upphängd pä en ganska korrt stfdpigg, 

 och det hela var fastadt på en ställning som til- 

 lät att höja och sänka det efter behag, utan att 

 sätta nälen i rörelse. Vid undre kanten af tenn- 

 bladet fränstÖttes nålens nordpol 20° ur magneti- 

 ska meridians riglning; nu upphöjdes nålen lång- 

 samt, declination aftog och slutligen hade nålen 

 återtagit den magnetiska meridians rigtning. Hon 

 var nu i samma horizonläla plan som den linie 

 hvaraf midten på tennbladet utmärktes. Hon 

 npphöjdes ännu vidare och begynte efter hand 

 declinera i motsatt rigtning, så att nordpolen at- 

 traherades lill dess deji kommit midt för bladets 

 Öfre kant, då den befans afvika 20° från magne- 

 tiska meridian. Öfver och under bladkanten af- 

 tog declination genast och upphörde alldeles på 

 litet afstånd derifrån. Jag utklipte nu en liten 

 flik af bladets kant och vek den uppåt, samt lät 

 den följas af den attraherade polen af nålen, som 

 behöll samma declination som vid kanten, så läflge 

 bon var i grajiskapet af denna uppstående dej. 

 IS'u valde jag i stället för ett blad med paralella 



sidor, 



