'*99 



Sidor, en qvadrät iilkiippt af teimfolium och lät 

 den eiectriska uriaddjiingen ga gcaom en af" dia- 

 gojKiierna, Ii var vid den andra blef axis för eu 

 jiiagnetisk polaritet och de tféiine vinklar den 

 sammanband blef v c> magnetiska poler» vid livillå 

 magnetnålen framställde alldeles samma phenome'u 

 som vid temdoladet; -men den magnetiska polari- 

 sation var här svagare, och det af tvenne skälj, 

 att den var utspridd öfver en bredare Jta, samt 

 att dä nålens ena pol presenterades till de pola* 

 riska vinklarna verkade ingen ting på den andra 

 polen, såsom det sker då nålen hålles mot en 

 jemnbred ledare, längre än nålen. Emedlertid 

 tilltog den magnetiska declinationen från quadra- 

 tens medelpunkt till båda de poiariska vinklarna 

 och var der störst, till bevis att denna magneti- 

 ska polaritet söker de mest aflägsna motsatta jtor- 

 na af den solida kropp, h varpå den visar sig, 

 på lika sätt som den vanliga magnetismen och den 

 ^lectriska polariteten. 



Alla dessa phenome'n skulle hafva inträffat om 

 jag, i stället för det genom electriska urladdnin- 

 gen magnetiska tennbladet, hade betjent mig af 

 en ganska tunn och mera bred ån lång vanlig 

 magnet. Men tennbladet framställde 'Snnu étt an- 

 nat phenomen, att nemligcn då jeig fljttade mag- 

 netnålen till dess andra sida t. ex. den vestra^ 

 så attraherades nordpolen ' af den undre kanten 

 och frånstötte§ af den öfre, tvärtom mot hvad som 

 skedde på den östra. Hade jag betjent mig af 

 en vanlig magnet, så hade den Öfre kanten dra- 

 git samma pol på båda sidor om sig. Men jag 

 skulle hafva erhållit alldeles samma phenomen, 

 om jag i stället för en enda magnet betjent mig 

 af tvenne ganska tunna och lika starka magneter 

 £. r. J. flandl. St, IL^ 1829, 1 4 



