2io 



öfrc och iinJic .ylnii fa l)choiig stiillnijig mot 

 hviii^nulr.i. Vid .siidjine Stiiinplar der det ej kom- 

 mer :ui pa sidoriics skjipnad, .sjsoiii t ex. AJedail- 

 le-sLamplar med faslviild jeniriiig, ulaw alJeJiast 

 IVutfi är om öiie och undre ytans paialh;li.sni ; 

 l)ehörves ingen tijig vidaic, än att, >edan bottnen af 

 SLänipeleii LlifvJt svarfvad plan, deinia noga tiyckes 

 emot ett fullkomligen plant slälstyeke, insatt nii 

 })otlncn af ])atroncn, Jivilkct lätt äsladkommcs 

 derircnom, att den scdnares skrufvar med ändar- 

 na st;i litet inåt. Man kan nu utan svårighet svarfva 

 Ståmpelcns öfrc yta alideles plan och parallel med 

 den undre, såsom den Lrir vara i fall den skall 

 användas till gravure, eller gilVa axelen af dun 

 koniska spetsen, som Stämpclen hör äga, om 

 den skall mottaga intryck af en annan, en full- 

 komligcn vertical släiining emot undersidans ])la- 

 niim. 



Vid de af ]5oui.tön och V^atts inrättade Mynt- 

 verk, har man för detta ändamål en Patron af 

 passande djuplek och tillbörlig vidd, samt i 

 mynningen till en half tums djup försedd med 

 modergängoi'. 1 dessa inpassas en rijig af jeiii 

 eller messing, hvilkeii pa bada ändar är försedd 

 med lika gängor. Dä man noga tillser att nyssnämn- 

 de Rings kajiter a. b. och cd. äro fullkomligcn pa- 

 rallela, samt att de skrufvar, som iästhälla stäm- 

 pelcn under svarfningen icke rulibas,' är man 

 förvissad att dess Öfre och -midre ytor fä ett till- 

 börligt läge sins emellan, då först den ena' och 

 sedan den andra ändan af ringen inskrufvas uti 

 patronen. 



Fig. 7 och 8 visa uti profil och genomskäj- 

 iiing den nyss beskrifna Piingen med den deruti 

 insatte Stämpelcn. 



Dä åter Stämpeln måste vara svarfvad så 



