§• 4- 

 Stämplarnes härdning och sluteliga full- 

 ändande, samt huru de i prässen 



insättas. 

 En hufvudsakelig omständighet är, att den 

 förändring- Stålet vid iiärdningen undergår, kom-» 

 mer att sträcka sig till hela dess massa. Som 

 förändringen egenteligen är att tillskrilVa den 

 hastighet h varmed det afkyles, är hÖgst nödvän- 

 digt att Stämpelens dimensioner äro sådane, att 

 det afkjlande ämnet nästan på samma gång hort- 

 rÖlvar värmet från det inre af Stämpelen , som från 

 dess jta» Detta kan endast då inträffa, enär den 

 massa, som skall afkjlas är liten. I annat fall 

 hafva redan de yttre delarne kallnat, innan de 

 innanföre liggande mistat sin höga temperatur, 

 och de sednare afsvalna nu helt långsamt, samt 

 antaga således ingen härdning, hvarförutan äfven 

 sammanhanget emellan dem och de utom kring- 

 liggande hlifvit nästan upphäfvet, emedan den 

 långsamt afsvalnande massan i samma mon tem- 

 peraturen förminskar sig undergår en samman- 

 dragning i vojume och således måste skilja sig 

 från skalet, hvars particlar, vid den hastiga af- 

 svalningen, sixis emellan antagit en viss ställning, 

 utur hvilken de, utan en fÖrnjad uppvärmning, 

 ej låta rubha sig, och alltså ej eller likformigt 

 med kärnan kunna krympa. Stämpelen skall un- 

 der sådana omständigheter alltid vara utsatt för 

 att få härdbräckor, eller att sätta sig under nyt- 

 tjandet. Med anledning af dessa grundsatser har 

 man i sednare tider Utrikes sökt att gifva Mynt- 

 stämplarne den minst möjliga volume, och i all- 

 mänhet gjort dem allt tunnare ju mera påkänning 

 de hörde uthärda. 



