2 26 



de ar^niikfiia nT-iallrrnn, InJva egna iifniark/ind© 

 caracIrrcT. J)rril'raii Jiafva, vid dessa tillfallen, 

 xnisslag»!! liarledt sig. I3e Clieniister som vant sig 

 vid blasrorrts aJivaiidaiide, kiiiuia likväl icke af 

 dessa onisfai)din;h(lcr bcdraj^as , emedan de min- 

 sta spar af arse/iik aro kånbura for lukten, dä 

 profvet pa kol beliaiuUas mcfl soda i reduclionseld. 



I. Om det brukliga sätlet att undersöka 

 Nickclmalmcr. 



Man upplöser den pulvriserade nickclmalmen 

 i salpetersyra, utsjjadd med mycket vatten, hvar- 

 vid svafvel och kiseljord blir ol6s( , b vilka vagas 

 och svaflet ioibraiines, livareflcr kisel jorden vages. 



Lösningen i salpetersyra afdunstas till torrhet 

 och behandlas med rökande salpetersyra, dels for 

 ett brinj>',a arseniken till syra och dels for att göra 

 jernoxiden olöslig *), h\'ilken dä tages pä filt- 

 rum. Delta ky likval en alldeles origlig uppgift. 

 Den arseniksyrade jerJioxiden sönderdelas ej deraf 

 och löser sig äter, dä vätskan har ofverskott pä syra. 



Den sä behandlade upplösningen neutraliseras 

 sä nära som möjligt med ett alkali, hvarefter sal- 

 petersyi'ad blyoxid tillsättes, som fäller arsenik- 

 syrad blyox:id; men som denne ar loslig i ett 

 6fverskotL af syra, liksom den arseniksyrade nic- 

 keloxiden, sä mäste blanningen afdunstas till torr- 

 het, sä att ofverskottet af S3'ra förjagas, livarefter 

 vid äterupplosning arseniksyran stannar i förening 

 med blyoxiden olöst och nickeln upplöses i salt- 

 eyran. Det är utan all fräga ?tt, om jernet 

 kunde aflägsnas pä förut anförda sätt, sä skulle 

 arseniksyran och nickeloxiden fullkomligt åtskiljas 

 af blysaltet, men jernet stannar i fällningen och 



.') AiK-ijis Dictionairy of Chemistry &c. P. II. i36. 



