52-7 



det som vid detta tillfälle fas ol5st, ar en blaii- 

 ning af arseniksyrad blyoxid och arseniksyrad 

 jernoxid, efter den olika hettan vid intorrk ningen, 

 neutral eller basisk. Dessutom bringas arseniken, 

 aldrig fullkomligt till syra utan att saltsyra också 

 nyttjas, och derigenom får man, i stallet for ar- 

 seniksyradt bly, en blanning af detta med arsenik- 

 syrligt bly, hvaraf ingen ting kan med säkerhet 

 slutas till arsenikens quantitet. 



Det med nickelupplosningen blandade ofver- 

 skottet af blj utfålies med svafvelsyradt natron, 

 hvarefter ammoniak tillsattes, som afskiljer jern- 

 oxid och lerjord, och qvarhåller nickeln, hvilkeu 

 afskiljes genom tillsatg af kolsyradt kali eller natron 

 och genom ammoniakens afdunstande; men huru 

 ofullkomligt allt detta gir for sig, skall man af de 

 i det följande anförda forsok inhemta. 



Den nickeloxid som äI erhålles kan innehålla 

 kobolt. The NÄRD och Fourcroy försökte att skil- 

 ja dem åt genom bådas superoxidering med syr- 

 satt saltsyrad kalkjord, och superoxidernes behand- 

 ling med caustic ammoniak , som sönderdelar och 

 upplöser nickelns superoxid > men ej koboltens. En 

 ånnu båttre method har likväl sedan blifvit fun- 

 nen af Philips, hvilken består deri att man till 

 båda oxidernas upplösning i caustik ammoniak, 

 sätter först mycket vatten och sedan caustikt kali 

 så långe någon nickeloxid fålles, hvarefter kobolt- 

 oxiden återstår upplöst i vätskan, som deraf får 

 en rod fårg. 



Laugier har uppgifvit en annan method,' 

 som fullkomligare skiljer all kobolt från nickeln, 

 och som består deri att oxiderne måttas med 

 oxalsyra, salterna upplösas i ammoniak och lem- 

 lias att afdunsta i luften, h varvid ett koboltfritt 

 nickelsalt afsåtte» oeh koboltsaltet blir qvar i lås-- 



