fann r<'»]j.iii(le nicthod såsom rlcii enda utviif^nii ! 

 Det val IviiHacle och lonu JjvliaN t j^IödL^rMli^-^ 

 starkl, sa alt ingen siipero.xid (It ri fauns. ])cr( 1- 

 Icr iiilades en jjorlitm dciat" i en kula iilldiist 

 iöv laru]>a niidt pä ett .si veke liaioDiotciiör; 

 denna kula var IVii ut vJiL;d ocli vai^dcs .sedan med 

 den inlai,nla oxideJi, sotn, rör att undvika mceha- 

 niskt vidli/ing-nule Itigtigliet, å nvo upphettades i 

 Iviilan innan lUni viigdes. Se<lan leddes en strcim 

 ai' vätgas, torrkad ör\er smält saltsvrad kalk, £,'e'. 

 nom röret, under det kulan upj)IjeHades tiJlglödg- 

 ning ölVer en spritlumpa. Sä snart välgasen vid 

 sitt utgående ur löret icke mer afsatte näiron 

 fiigLJgiiet, utan tvärtom den under operation der 

 atsatta hunnit afdunsta, borttogs lampan och ku- 

 lan fick svalna under det vätgas ännu leddes der- 

 igenom. loo d. nickeloxid lemnade 'yS.8 d. me- 

 tallisk nickel, som kokad med lilet vatten gaf 

 detta ganska otydligt förmågan att reagera på 

 fernbockspapper för alkali. Vattnet afdunstadt 

 gaf ett spär af oklarhet pä glaset, sä att detta al- 

 kaliska ämne snarare var att härleda frän en bri- 

 stande fullkomlig uttvättning äJi frän en kemisk 

 förening med kali, hälst nickeloxidens samman- 

 sättning är beräknad till 78^71 metall och 2J y 

 29 syre. I ett annat försök lemnade 100 d. 

 iiick(!loxid 79.7 d. metall. Den gaf tydliga spär 

 af alkali ät vattnet, det fordrades mycket vatten 

 för att utkoka deu och vattnet befanns vara kalk- 

 vatten. Fäldt med oxalsyra gaf det nägot mer 

 än en procent af oxidens vigt ren kalk jord. Man 

 finner deraf att kalkjorden ej kan borttvättas så- 

 som kalit. 



De baser, som lika med nickeloxiden lösas 

 af ammoniak, dela till den grad nickeloxidens 

 egenskaper att deras närvaro, serdeles dä de äro 



