2^1 



den föregående svafvelbiinden arsenik. Det är 

 troligen den förra af dessa varieteter som Prof. 

 pFAFF undersökt. Att ej alla de analyser jag 

 för methodernas prÖfning och jemförande anställt 

 skett på en ocli samma varietet, kom deraf att 

 jag ej märkte deras olikhet fÖrr än mitt förråd 

 af den arten, h vilken jag ansåg för renast, var 

 helt och hållit åtgånget. Analj^^serna A och B äro 

 anställda på den förra af dessa tvenne varieteter. 

 - A. Analjs <^enom upplösning i utspädd sal- 

 peter sj ra. 



a. 4 grammer af malmen i fint pulver kokades 

 med salpetersyra till dess det olösta blef rent 

 svafvelgult. Vätskan afsilades då och svaflet togs 

 på ett vägdt filtrum. Det vägde efter god torrk- 

 ning 0,1 38 gr. och lemnade efter svaflets bort- 

 hränning 0^027 stenpulver. Svaflets vigt hade så- 

 ledes utgjort o.iii gr. 



b. Den genomgångna vätskan fälldes med salt- 

 syrad baryt och gaf 2,877 §^'* svafvelsyrad ba- 

 ryt, svarande emot 0,396 gr. svafvel, hvilka med 

 de förra 0,1 1 1 utgöra 0,607 gr. eller 12,657 procent. 



c. Ur å.en silade lösningen afskiljdes baryt-. 

 jorden med svafvelsyra, hvarefter en strÖm af 

 svafvelbunden vätgas leddes genom vätskan , så 

 länge någon arsenik fälldes. Den svafvelbundna 

 arseniken upptogs på ett vägdt filtrum, tvättades 

 väl , torkades hårdt och vägdes innesluten i en be- 

 täckt platinadegel, för att hindra papperet och 

 den porösa massan att vinna af luftens fugtighet 

 under vägningen. Den vägde 3,687 ?^'* ^^^^ af- 

 togs från filtrum med aktsamhet, upplöstes i cau- 

 stik ammoniak och silades sedan genom samma 

 likrum, h varvid lemnades svafvel, som efter sträng 

 torrkning vägde 0,1 17 gr. och afdraget från 3,687 §^* 

 ger 3.57 gr. för svaiVelbuuden arsenik, svarande 



