% 243 



jerii , så alt lialleii af iiickeloxitl Llir endast 1.432 

 svarande emot 1.127 gr. nickel* Lösningen g:if 

 med koJsyrad ammoniak som i öfverskott tillsattes 

 spär af kaik, som dock var för ringa att upp- 

 hemtas. Analysen hade således gifvit 



Arsenik c) f) 55. 5o 



Svafvel cC) Ii) 12. 6y. 



Nickel /) 28. 17. 



Jern d) j^) 3. 63. 



Olösliga ämnen a^ o. 6i 



100. 58 



Orsaken till Öfverskottet ligger här utan tvif- 

 Vel i svårigheten att få dLQ.iix voluminösa svaf vid- 

 bundna arseniken absolut vattenfii. Jag hade vid 

 detta tillfälle väntat att ingen del af arseniken 

 skulle af salpetersyran förvandlas i syra. Alt 

 denna förmodan till det masta är rigtig har ana- 

 lysen visat, men då en liten del arsenik härvid 

 förvandlas till anseniksyra, är den analytiska me- 

 thoden ofullkomlig, emedan det dervid ej kom- 

 mer an på approximationer, utan så mycket möj- 

 ligt är på precisa tal. Det resultat jag funnit 

 skiljer sig betydligt från Prof. Pfaffs, men då 

 svafvelhalten, som vi båda på samma sätt bestämt, 

 är den samma, så tyckes det som hade vi analyse- 

 rat också samma mineral. 



B. Analjs ^enom upplösning i kungsvatten. 



Den kalkhaltj som i förra försöket visade sig, 

 härrörer från insprängd kalkspat och borttogs ge- 

 nom profvets behandling med utspädd saltsyra. 



a. En gramm nickelmalm upplöstes i kungs- 

 vatten och lemnade i återstod o. o55 svatVel, 

 som förbrände med så ringa lemning att den <ej 

 lät väga sig. Lösningen fälld med saltsyrad barvt 

 gaf 0.65 gr. svafvelsyrad baryt, svarande emot 

 0.897 §^* svafvel, eller tillsamman 14. 4^ procent. 



