vatten, h varvid liisseljorden eiliållcs, Alla de er- 

 liåiine oxiderna äro mer eller mindre smittade af 

 Idscijord, h vilken måste afskiljas genom oxidernas 

 upplösning och saltets afdiuistning till torrhet, 

 hvarigenom kiseljorden blir olöslig , då saltet npp- 

 löses i vatten. Jag Iiänvisar fÖröfrigt till oxider- 

 nas inbördes åtskiljande, till hvad jag förut i det- 

 ta åmne anfört. 



Det vatten, hvari dubbelsjrorna under ope- 

 rationens lopp blifvit upptagne, innehåller nu svaf- 

 let och arseniken. Var mineralet tillika blandadt 

 med Vismut, Antimon, Zink och Tennföreningar, 

 sä har man åfven dessa deri. Detta sednare fall 

 skulle göra en complicatiou af försöket, hvilken 

 jag här måste lemna ur sig te. 



Flaskan J måste vara försedd med slipad 

 glaspropp. Glasröret JK orskÖljes med vatten, 

 h varefter flaskan tillslutes och ståiles på ett varmt 

 ställe. Då dubbelsjrorna nedflyta sönderdelas de 

 af vattnet, hvarvid en del af svaflet fälles i redu- 

 cerad form; men acidifiei as efter handunder ope- 

 rationens lopp. Vätskan behåller sig likväl grum- 

 lig af svafvel och det som till slut inkommer hin- 

 ner ej syrsättas, h vårföre denna digestion är nöd- 

 vändig. Vanligen upplöses svallet alldeles, men 

 om något är qvar som ej vill upplösas, måste 

 vätskan bringas i kokning, sedan proppen är ut- 

 tagen, på det att svaflet måtte hålla ihop sig och 

 med lätthet kunna afsköljas, torrkas och vägas. 



Den sura vätskan kan innehålla jern, om 

 man mot operationens slut upphettat kulan F för 

 starkt; men den kan också innehålla de förut näran- 

 da metallerna, och detta bör man bafva under- 

 sökt för att ej ovetande bedragas. Vätskan mät- 

 tas derföre med kali, häldst caustikt, för att und- 

 vika möjlig förlust genom fräsning. Dervid fälles 



