arscniksjTJul jernoxi;l , om välskiin inncli*illi?r jerii , 

 hvilkct (lock nicd ganska liiio^a omsoiq rorckom- 

 nics. Ilallcr hon tcMii, visinut, anlimoii cllerzink, 

 sä visa sig cicssc u(Vt'ji iiti. 



Sedan vätskan blifvit silad, ifall lion gifVit 

 en rillning'"'), (illsaU.cs sallsyrad haiyt, soiu ut- 

 faller svatvelsyraji; den niVcrllodi^l tiilsasta ba- 

 rjtcn nlfalles sedan med svafvelsyra; detta är väl 

 icke absolut nödvändigt, men är dock ett försig- 

 lighetsmaLt, som man gör Lätlre att taga an att 

 försumma, Ii varefter en upplösning af jerii i sal- 

 petersyra tillsättes och jcrnet iitfalles med caustik 

 ammoniak. Man kan bestämma jernets mängd, 

 om man väntar med denna operation, tills alla 

 de andra beständsdelaina äro fiuidna, da förlusten 

 bör vara arsenik. För hvar atom arseiiik bor mail 

 använda minst 2 alomcr jern, eller i jemna tal 

 3 d. jern lor 2 d. arsenik, h vilket utgör nägot 

 mera än 2 atomer af jc^rnet. Oaktadt ett öfver- 

 skott af jernet Öker fällningens vohnn, sa hidia- 

 ger det likväl att påskynda dess uttvätlning, eme- 

 dan fällningen i samma förhållande blir mindre 

 slemmig och släpper vätskan snarai e igenom. Jern- 

 fällningen tages på ett vägdt fdtriim, som ej får 

 brännas, emedan eii del af arseniken då kan re- 

 duceras. Fällningen glödgas i tvä repiiser för att 

 se att hon intet mer föilorar; denna omständig- 

 het är nödvändig då barytjorden blifvit utfälld 

 med svafvelsyra, emedan fälbiingen lätt kan in- 

 nehålla svafvelsyra, som vid en fÖr korrt glödg- 

 ning ej hinner fullkomligt utjagas. 



*} Om man ej öfver^kridit mättningen med kali, så är 

 jernfallningen neutralt arseniksyradt jern och kan så- 

 som sädant beräknas. 



