indrupeu i Ögat diJaterades pupillen deraf gan,'^ka 

 starkt. Genom kokning blef ämnet icke olösligt; 

 men förlorade derigenom sin narcotiska verkan. 

 Af concentrerad svatVelsjra grumlades lösningen 

 och fick en ljusare färg. Caustik ammoniak orsa- 

 kade deruti ingen fällning, men lösningen fick 

 deraf en skönare och mera bjert mörkröd, brun 

 färg. Samma förändring orsakades äfven af koU 

 syradt kali. Utspädda syror tycktes icke försva- 

 ga dess narcotiska verkan, men behandlad med 

 concentrerad svafvelsyra i lindrig värme, förbyt- 

 tes det till en svartbrun substance, som till smak 

 och utseende liknade brun sirup och yttrade icke 

 mera någon narcotisk verkan på pupillen. 



E) Det återstående af extraktet, som icke 

 upplöstes i alkohol, var en svart syrupstjock mas- 

 sa, som med lätthet upptogs af vatten. Blandad 

 med en lösning af neutral ättiksyrad blyoxid, 

 uppkom en ymnig svartgrå fällning, och den åter»- 

 stående vätskan var klar och genomskinlig, af en 

 gul, något i brunt dragande färg. Den befriades 

 genom svafvelbunden vätgas från det i öfverskott 

 tillsatta blyet, h varefter den afdunstad lemnade 

 en gulbrun genomskinlig massa , som Öfver allt var 

 inblandad med bladiga och prisraatiska saltkri- 

 staller. Detta residuum behandlades med alko- 

 hol, hvaraf Saltkristallerna med lätthet upplöstes; 

 men största delen af växtämnet återstod olöst. 

 Växtämnet j som efter torrkning ännu syntes in- 

 nehålla några kristallnålar, gaf med vatten eri 

 lösning som reagerade starkt alkaliskt. Den blef 

 derföre åter mättad med destillerad ättika, och 

 afdunstad vid lindrig värme sä nära till torihet 

 som möjligt, hvarefter residuUm ännu tillsattes 

 med några droppar ättiksyra och digererades med 

 alkohol. Det bildade ättiksyrade saltet upplöstes 



