åCfS 



med ];illliet af iilkoholii, och växlijmnct, som im 

 jiicra icke iniicliöli nagoL iVitt alkali, alcrstod olöst. 

 Delta vJixtämne, val uttorkadt, iitj; jorde cii gn!- 

 biuii, liali" gcnoniskiiilig massa med cii speglande 

 yta: det var ai samma coiisistcnce som vax, mjuk- 

 nade i värme ocli l)lc'F iia^ot härdare i köld; meii 

 läiiije utsatt for luften, drog det fuktiidiet till sisj, 

 blef segt oeli klihhigt. Det hade ea svag sötak- 

 lig lukt och en äcklig salt smak; löstes med lätt- 

 het i vatten, men var fidikomligt olösligt i s])iii- 

 tus. Dess coiiccntrerjide lösning som var möi lo- 

 brun, l)lef hvilaktig och grumlades slarkt afcon- 

 centrerad svafvclsyra. Med eaustik ammoniak Llcf 

 färgen klarare, men icke mera conccntrerad. På 

 ögat visade detta ämne ingen narcotisk verkan, 

 Wogare undersökt med reactionsmedel befanns det 

 innehålla något svafv elsyrade och saltsyrade salter. 

 C) Den i li^ med alkohol erhalhie Jösningeii 

 liade en ljusgul färg, och afdunstad återstod en 

 €n brungul syrupsljock massa , blandad med salt- 

 tristaller, Den reagerade tydligt alkaliskt och kun- 

 de icke bringas till fullkomlig torrhet. En del 

 deraf förbrändes och genomglödgades väl, h var- 

 efter kolet uttvättades med vatten. Den silade 

 vätskan reagerade starkt for alkali, och öfverraät- 

 lad med vinsyra uppkom deruti en kristallinisk 

 fällning af surt vijisyradt kali. Det återstående 

 koliga lesiduum, undersökt för blåsröret, befanns 

 innehålla något talkjord. Det öfriga af massaii 

 tillsattes med utspädd svafvelsyra och afdunsta- 

 des så nära som möjligt till torrhet, h var vid deit 

 utstötte nå-ron lukt af ättiksyia. Kesiduum be- 

 handlades med alkohol, hvaraf växtämnet fullkom- 

 ligt upplöstes och ett hvitt kristalliniskt pulver 

 återstod, som befanns vara svafvelsyradt kali. Al- 

 kohollösningeu afdunstad, ^varlemnade eu guibruu 



