3oo 



TT) T.ösniiigcn, afsilad fi.^iii den iiinilldc am- 

 mojii;*Ivlalken, Jeninadcs i några limmar på ett 

 vairnL ställe IVir att ardiinsta den i ofverskolt lill- 

 saila aninioniakcn, hvarcricrdcn atcr lalldcs nicd 

 nciilral ättiksjrad JiJyoxid, lilyrällningcn, sön- 

 dci delad med svahelbunden vä^as, gaf en gul- 

 brun lösning som reagerade svagt för syra. Al- 

 dunslad till torrhet, alerslod ett gulbrunt iiårdt 

 Qch glänsande residuum, som långsamt luktades 

 i lulUn och hade en behaglig syilig smak. Det 

 upplöstes med lätthet af vatten; men af alkohol 

 mera tiögl, och några kofvor lemnades olösta, 

 hvilka likväl icke tycktes tillhöra syran. I före- 

 jiing med baser förhöll det sura äijinet sig på föl- 

 jande sä ti.: 



Basiskt kolsyradt kali angreps dera f med lätt- 

 het; kohyran bortgick med fräsning, och lösnin- 

 g(;n iick en concentrei ad mörkbrun färg. Afdun- 

 slad vid lindrig värme, återstod en ferniss lik glän- 

 sande massa, som icke visade nugot tecken till 

 kristallisation. Den hade en mild salt smak, fuk- 

 tades långsamt i luften, var olöslig i alkohol, men 

 upplöstes med mycken lätthet af vatten. 



Med natron var förhällandet alldeles lika som 

 ined kali. 



Lösningen afsj^ran, Öfvermättad med caustik 

 ammoniak, fick genast en stark concentrerad mörk- 

 brun och ogenomskinlig färg, likväl uppkom här- 

 vid ingen grdraling. Afdunstad återstod en mörk- 

 brun fernisslik massa, utan tecken till kristallisa- 

 tion. Den hade en stickande saltaktig smak, fuk- 

 tades i luften, löstes icke af alkohol, men med 

 lätthet af vatten. Under afdu,nstningeu hade en 



