3o.( 



.T .Ig nnsRr det rifvcrflocligt atf jemr6"rol$evis 

 Kononigii hela serien af Dorlor Ri vr.r.s riiaelioiis- 

 ineJcl. Det anförde torde tillrackligen visa, att 

 den af Runge kallade Hjoscyaini-bas är samma 

 liurcotiska amiic .'^om af hiig Mifvit frainsl.illdt i 

 första försöket och som verkligen visade alkalisk 

 reaction. Det som erhölls i andra försöket rea- 

 gerade icke alkaliskt, men var för öfrigt sa lika 

 med det förra, att intet tvifvel lärer kunna npp- 

 stå,' att ju icke dessa äro ett och samma ämne. 

 Det ar lätt att inse orsaken till den alkaliska rea- 

 ctionen hos det förra, du man sett, att hyoscya- 

 mus innehåller kalisalter, som af det ättiksyrade 

 blyet sönderdelas. Sedan blyoxiden i förening 

 ni'.'d sjTorna är utfälld, återstår således i lösnin- 

 gen ättiksyradt kali, som jemte d^t narcotiska äm- 

 net upplöses af alkoholn och genom afdunstnin- 

 gen far öfverskott af basis. Det hörde icke till 

 Doct. RuNGES theori att inse detta, emedan han 

 nödvändigt mAste halva ett eget vegetabiliskt al- 

 kali, h varmed han kunde förena sina båda hyo- 

 scyami-syror. Hvad desse sednare angår, så kun- 

 na de icke vara annat än en blandning af äpp- 

 lesyra och fosforsyra, ehuru man visst icke kan 

 shita detta af Rungls försök, ty oaktadt han an- 

 förer deras förhållande med några och trettio ser- 

 skilta reactionsmedel, de dynamiska och physi- 

 califika inberäknade, är man icke i stånd att kun- 

 na jemföra dem med någon af de förut kända sy- 

 ror och på detta sätt bestämma om de verkligen 

 äro egna'}. 



*) Uti företalet till sina Pliylocbemiscbe Entdeckungen p. 

 XIV. klandrar Doctör Runge sina föregångares bemö- 

 dande^ att närmare bestämma brskafTenhelen af de vege- 

 tabiliska syrorna, for att, efter /jifna anledningar, hänföia 

 dem till någon af de förr kände, och säger om sig sjdf: 



