3o9 



tluum åter behandlat med vatten , fick vattnet fö- 

 ga färg af växtämne, men innehöll tjdligt spår 

 af alkali. 



Dessa fÖrsÖk tjckes visa , att den alkaliska 

 reactionen icke tillhörde sjelfva växtämnet, utan 

 härrörde af en portion fritt kali. 



C) Det som i B) icke upplöstes af alkoholn, 

 upptogs med mycken lätthet af vatten. Lösnin- 

 gen grumlades något af alkohol, och afdun&tad, 

 återstod en salt massa något färgad af vidhängan- 

 de växtämne. Den hade en mild saltaktig smak; 

 kristallfigLiren kunde icke så noga urskiljas, några 

 få anskjutniugar voro prismatiska, men det mesta 

 bestod af oredigt kantiga korn. Med saltsjrad ba- 

 rjt och salpeters jrad silfveroxid, upptäcktes när- 

 varo af svafvelsyrade och saltsjrade salter. 



Z)) Bl j fällningen i ^) väl uttvättad, utrör- 

 des med vatten och sönderdelades med svafvel- 

 bunden vätgas. Den erhållne lösningen , långsamt 

 afdunstad , stelnade till en hård gulbrun massa , af 

 en skarp sur smak och som långsamt fuktades i 

 luften. 



ä) Syran behandlades med alkohol, livaraf 

 den till en del upplöstes. Lösningen afdunstad 

 lemnade en gulbrun substance, som svårligen 

 kunde fås torr. Då den åter löstes i vatten, åter- 

 stod något grummel af växtämne, som derifrån 

 icke kunde fullkomligt afskiljas. En del af den 

 sura lösningen, mättad af ammoniak och afdun- 

 stad, lemnade ett salt som ansköt i 4-sidiga pris- 

 mer; men som tillika var inblandadt med en 

 brun okristalliserad massa. Detta residuum fuk- 

 tades något i luften och upplöstes med lätthet af 

 vatten. J bränning pöste det, gaf stark lukt af 

 ammoniak och lemnade ett ymnigt kol. Hettan 

 fortsattes så länge någon rök utvecklades, hvar- 



