3i8 



VJivt-iiifiisionon vriKli^cn forlor.il en ficl af det 

 liarcoLiskn uniiicl,' som lormutlligcii iiadc föicnaL 

 sig med muc^iiesian ; men delta vaxttimne kunde 

 sedermera ieke skiljas derifran c^enom Ix-liantl I in- 

 gen mod alkohol. JMagncsiau lyckes likvid lekc 

 Iiafva verkat växtämnets uirällaiide pä det sätt, 

 fiom man skulle IVMesLälla sig det, om delta äm- 

 ne Jiade fuji^its i rurenint^ med en syra, iiendi- 

 gen att magnesian hade förenat sic^ med syian, 

 ocii det fVi])lirjia olösliga alkalil ullidlit. Det jtl- 

 re utseendet af magnesian visade tydligt, att växl- 

 iimnet deruti var uti en intimare förening än om 

 det blott pft detta sätt varit ulfäldt, oeh magne- 

 sian tjxkes endast hafva verkat här, pä samma 

 sätt som den vata lerjorden, hvilkeJi utur upplös- 

 ningar, ulaJi undantag drager till sig och qvar- 

 liällcr vcgetaLiliska iimnen. Om magncsian hade 

 verkat utfällningen genom sin större frändskap till 

 den supponerade syran ; sä Lorde man uti dcii 

 Återstående infusionen hafva funnit magnesia upp- 

 löst, sä vida man icke vill antaga den synnerliga 

 omständigheten, att syran formerade med magne- 

 sian ett i vatten olösligt salt, oeh att man således 

 i en och samma fällning hade Lade alkalit och 

 syran af den sönderdelade föreningen. Hade det- 

 ta, med magnesia förenade växtämne verkligen va- 

 rit ett i vatten olösligt alkali , sä borde det vid 

 magnesians utfällning med kali i b) och c) hafva 

 Llifvit olösligt, och ulfäJdt med rnagnesian. Det 

 motsatta förhällandet skulle snarare berättiga till 

 den förniodaii, att detta växtämne hade egenskap" 

 af en syra. För öfrigt fimies uti Datura-infusio- 

 nen basiskt kolsyradt kali , och huru skulle , jemte 

 detta, ett medelsalt kunna existera upplöst, som 

 har ett i vatten olösligt alkali till bas, och som 

 låter decomponera sig af talkjord. 



