linlVa lika krystallisnlion , livaraf följer all. de 

 SJcllVa sig finell.iii iiiAsLe vara liMoi )i)it;a , el- 

 ler livad iMiT5f;nKnii(H kallar isoiiior])Iia. Han har 

 iuislällt sina iorsök med svafvelsj^rade salter af 

 dessa baser, oci» de äro sA Öfvei ( \ qande, och be- 

 kräfta sa fiiilstäii(lii^t dessa oxiders isoinorphanatiii', 

 att mnn icke mer kan tvifla derj)"). DA d<* iiLi 

 den ooi\c^aniska naliiien förekomnunide kristalli- 

 serade löreninqar, äio alldeles aii.iloqa med de 

 saker som vi dai^ligen })ilda uti våra laboratorier, 

 och då vi åfveii måste betrakta de föregående 

 såsom sådana, .så k;in iifven IMiTScaFUi-iciis upp- 

 täckt användas på dessa; och man skall fnma 

 de skenbara an iiiaJier försvinna, för hvilkas för- 

 klarande man måste taga tillfJygt till vågade by- 

 potheser. 



Till en orh samma class af isomorphabaser, 

 höra, enligt MiTscHKitricirs undersökningar, de fy- 

 ra baserna kalkjord , talkjord, jernoxidul och man- 

 ganoxidul, just ric sanmia som man funnit i py- 

 roxenerna. Deiuia ide' bekräftas af deras förenin- 

 gar med kolsyra, i bvilka syrets qvantitet i b;i- 

 sen förhåller sii; till den i syraii som 1:2, dt^r- 

 igenom att kalksjiat, bitterspat, spatheisenstein, 

 och manganspat, hafva samma krystallisation. 



Flere svårigheter än vid föreningarne med kol- 

 syra, yppa sig vid desse basers föreningar med 

 kisel jorden, hvilka så ofta förekomma i den oor- 

 ganiska naturen; men det fattas oss blott noggran- 

 na analyser, för att upphäfva de motsägelser som 

 ännu finnas. Jag har derfÖrc i detta afseende 

 Sj^sselsatt mig med fossilier, af en viss krystalli- 

 sation, som varit en af den kemiska iMineralogens 

 betydligaste stötestenar, nemligen pyroxénernas, 

 och en temmeligen stor series af analyser pä 

 åtskilliga pyroxéner, hafva gifvit det resultat, att 



