:i?.2 



\'n:v som IIauv, iirvcnsom Oni])liasit och nigr.n 

 arler .strAl.sleii , således ungefär .s.imiTi;» ("ossiJicr som 

 IiALs>IA^^' ~'^ riiknar till sin pciilaclasil. 



Kemien Jiar Iiillills icke kunnat rättfärdiga 

 alla dessa fossiliers förening, fastän de liafva li- 

 Jva kiystallisation, emedan ett rent kemiskt sy- 

 stem endast gör alsecnde pa samniansättningen oeli 

 icke pu formen; och innan Mrr.sr ni:Ri,icns upp- 

 täckt bicf Lekant, niasle livarje lorsök att rätt 

 Lcstämma dem misslyckas. Jag skall nu genom 

 mine analyser af äLskiliiga pyroxeiier försöka att 

 visa, det visserligen alla fossilier, som äga pyro- 

 xens krystaliisalioji, lata kemiskt hestämma sig pä 

 ett tilllVedsstäUaude sätt, när man Legagnar Älrr- 

 scnERi.icHS åsigtci-, alldeles sä som det inträllär vid 

 kolsyrans föreningar med dessa isomorplia baser. 



Pyroxenernas analys, af hvilka de flesta äga 

 samma Leständsdelar ehuru uti ganska skiljaktig 

 relatif qvantitet, medförde för nng i början män- 

 ga svårigheter, i synnerhet vid kalkioidens afskil- 

 jande ivaii talkjorden. Detta afskiliande lyckas 

 väl genom oxalsyrad ammoniak, dä lösningen för- 

 ut blifvit mycket utspädd, sä att ingen oxalsyr;td 

 talkjord kan fälla sig, men att sedeiinera fullkonj- 

 ligt utfälla magnesian, medför mänga svårigheter , 

 om man önskar erhålla di-n i det tillsländ, alt 

 den läLer lätt uttvätta sig utan alt upplösas af 

 tvättvattnet. 



Alla de pyroxener jag anväiuic till undersök- 

 ning, sönderkrossades och digeierades länge med 

 utspädd ättiksyra eller salpetersyra, hviket i syn- 

 nerhet var nödigt med dem som ligga i kalk. De 

 pulvcriserades sedan, slammades och glödgades. 

 Det glödgade pulvret blandades med 3 till 4 gånger 



•) HAUSMAK^fS Handbuch der Mineralogie pag. 687. 



