337 



förenadt med en liten qvantitet kalkjordsbisilicat, 

 och dess mineralogiska formel vore , om man ville 

 öfverse det sistnämnda, endast mnS^ ) men annars 



Utom de uti föregående fyra afdelningar nämn- 

 de pyroxénerne, förekomma verkeligen i naturen 

 äfven sådana som sjnas innehålla lerjord såsom 

 väsentlig beståndsdel. Desse äro sällsynta och 

 halten af lerjord öfverstiger sällan -7 procent. Ler- 

 jorden, som innehåller 3 atomer sjre, är icke 

 isomorphe med de baser som hålla 2 atomer sy- 

 re, och dess förekommande såsom basis utipyro- 

 xénerne, är ännu oafgjordt. Det synes som hal- 

 ten af kiseljord minskas i mon som halten af ler- 

 jord ökas, så att det icke är osannolikt att den 

 sednare icke finnes uti pyro^én i form af silicat, 

 utan i form af aluminiat, hvari electronogativa be- 

 ståndsdelen kunde vara isomorphe med silicaternes. 



Såsom exempel af sådana ierjordshaltiga py- 

 roxéner, tjena: den svarta pyroxéne från Frascati , 

 analyserad af Klaproth*), j)yroxéne från ^Etna, 



*) Beiträge V sid. i63. Uti alla de pyroxener Rlaproth 

 undeisökt, har han funnit lerjord. Likväl är endast 

 den från Frascati en verkclig pyroxéne. Pyroxen från 

 Saualpe (Beitr. IV sid. i85) är helt tydligt en amphi- 

 boJe (hornblende). Den slaggiga pyroxen från Sicilien 

 (Beitr. IV sid. 190) som innehåller 16 procent lerjord, 

 förekommer icke i krystallforra och hör också icke till 

 pyroxenerna. Weiss räknar den tiU Obsidian. De van- 

 liga pyroxenerna från Röhngebirge (Beiträge V. sid. 

 1 56) förekomma icke krystalliserade , utan endast i derb 

 form utan minsta tecken till bladighet i brottet; de 

 kunna således här icke afgöra något , hvarigenom man af 

 krystallformen skulle kunna sluta till sammansättnin- 

 gen. Jag har haft tillfälle att pröfva lerjordshalten i 

 pyroxéne från Frascati ; i en analys fann jag den inne- 

 hålla 5, och i en annan 7 procent lerjoid.j 



