, 339 



liga lios deiiile, Hedenbergiten, Laggemalacolillicr- 

 ne från BjÖrnmyresvedeii och den hårda suhlitcu- 



Pyroxen fiån TaLerg är den enda af mig ana- 

 Ijserade ibland desse, som är fullständigt och 

 skönt krjstaliiserad. Ben förekommer med mänga 

 secundära ytor, h vilkas beslirifning och bestämman- 

 de icke hör till föremålet för denne afhandling. 



Den röda mangankiseln från Långbanshjttan 

 visar endast de bladiga genomgångarne efter sido- 

 ytorna och de skarpa samt trubbiga sidokanter- 

 nas afskärningar. Sidojtorna luta sig med den. 

 vinkel Hauy uppgifvit vid pjroxéns beskrifning. 



De bladiga genomgångarne äro ganska otyd- 

 liga på de sahiiter som innehålla serpentin. Det 

 var endast deras stora likhet med den hårda sahli- 

 ten från Sala, som gaf anledning till anställande 

 af analysen; och då den i början sjntes lemna 

 så besynnerliga resultat, blef dell så länge om- 

 gjord, till dess intet tvifvel var Öfrigt om desse 

 sahliters rätta natur. Endast de bladiga genom- 

 gångar som motsvara sidoytorna och den skarpa 

 samt trubbiga sidokantens afskärning, voro syn- 

 bara fastän ganska otydliga; det var deremot icke 

 möjligt att bestämma ändytan. Det kan anses så- 

 som afgjordt att denna ofullkomliga utbildning af 

 krystallformen , härrörde af den främmande in- 

 tlaiidningen af serpentin. 



