3^1 



Physiographislsa Sålskapet i Lund, samt i Koiigl. 

 Laiidtbruks-Academieii, der han, kort före siu 

 dod, valdes till Canzler. I Kongl. Vet. Academieii 

 var han Preeses år 1 8 1 3 och lemnade vid Praesidii ned- 

 läggande ett tal om SienkolsgrutVorne vid Hoganås. 

 Till hans yttre belöningar tillades, år i8o5, dea 

 att vara Commendor af Kongl. Wasa Ordens Sfo- 

 ra Kors, samt, vid Stiftelsen af Konung CarLi 

 XIII.s Orden , 1 8 1 1 , att vara Riddare af den samma. 



Utom den Riksdag, vid hvilken han var Landt- 

 Marskalk, har han, såsom den äldste i sin famille, 

 bevistat Riksdagarne 1771, 78, 86, 89, 1800, 

 g, 12, i5 och 18. Den sista Embets-befatt- 

 ning han sig åtog, var en lika gård af under- 

 såtlig vördnad och enskilt tillgifvenhet , då han, 

 1812, blef H. M» Drottningens, Hedvi& Elisa- 

 beth CHARiiOTTAs, Öfverste-Marskalk , hvilkeu 

 värdighet han intill Hennes dod innehade. 



Efter så många vigtiga kall och höga Embe- 

 ten, som han både inom Stat och Hof betrådt, 

 slutade han sin embetsmannabana med den säll- 

 synta försakelse, att h varken af Stat eller Hof åt 

 sig hafva forbehållit några fortfarande lone-for- 

 moner, ehuru både ålder och tjensteår berättigade 

 honom till vanlig pensions åtnjutande. Denna oegen- 

 nytta får så mycket större varde, som hans en— 

 skilta ursprungligen vidsträckta formogenhet , genom 

 de uppoffringar han åt allmänna medborgerliga in- 

 rättningar gjort, till stor del hade förlorat af sin 

 soliditet. 



Inom lyckan af en huslig krets, sdkte ti- 

 digt Grefve Ruuth vedergällningen for yttre ådens 

 obeständighet. Han fann den åtVen, sedan han 

 genom förluster blifvit profvad att så mycket hö- 

 gre vårderaden. Han var företa gången gift 1768 

 K. V. 4, Handi, St, II. i8ao, ^^ 



