25 
Professor Nissosn. Först 1832 blef Herjedalen 
föremål för en botanists särskilta uppmärksam- 
het, och Herr Ssöstranp ådagalade dervid prof 
på ihärdighet och kärlek för vetenskapen. Den 
mängd så långt söder i Sverige oväntade fjell- 
växter han påträffade, gaf anledning till den 
resa jag företog under sommaren 1836; men en 
botanists första fjellresa blifver alltid mera en 
skola för honom sjelf, än en grufva för växt- 
geografiska observationer; ty, om han äfven an- 
ser sig vara väl förberedd, upptages dock, första 
gången en fjelltrakt hesökes, mycken tid af de 
der förekommande fjellväxternas oväntade och för- 
vånande formers studerande och insamlande, ty 
det är något helt annat, att se växlerna i den 
fria naturen — som äfven begagnar sin frihet 
till forskarens förvillande än att studera de- 
ras ofta illa valda representanter i ett herbarium. 
Derföre vore önskligt, att de botanister, som förr 
besökt fjellen, kunde få tillfälle, att företaga fle- 
ra dylika resor, särdeles till trakter, hvarom de 
ägde någon lokalkännedom. Då kunde innan kort 
en, 1 det närmaste fullständig, växtgeografi öf- 
ver vår halfö erhållas, hvartill eljest säkert än- 
nu åtgå många decennier. | 
Herr SsJöstrAnp tillbragte 3 månader i Herje- 
dalen, och jag icke fullt 2. Att ej på en så kort 
tid alla dess växtarter kunnat påträffas, inses lätt, 
1 synnerhet om iman ihågkommer, att Upsala- 
florans öfver tolf gånger mindre territorium, som 
under hundrade somrar genomströfvats i alla rikt- 
ningar af ett stort antal botanister, dock årligen 
lemnar forskarne någon ny, der ej förr funnen växt; 
men ehuru få mina observationer än äro, skulle 
jag likväl önska, att de befriades från glömskan, 
ty de utgöra äfven en del af en årsring — ehuru. 
