79 
och dess antagande ett af de många tillfällen, 
hvari vi, efter ÅLEXANDERS exempel, sönderhugga 
knuten, i stället för att upplösa den. Det visar 
sig snart, att en enda allmän lifskraft vore otill- 
räcklig för våra förklaringar, att vi icke allenast 
måste antaga en särskilt för hvarje slag al lef- 
vande varelser, utan ock att den skulle följa lifs- 
processens produkter, sedan desse blifvit skilda 
från den lefvande kropp, hvari de uppkommit, 
emedan 1 våra med dem anställda kemiska för- 
sök, t. ex. i så kallad torr distillation, de ge- 
nomgå metamorfoser, och frambringa nya på den 
organiska naturens vis sammansatta kroppar, utan 
att vara underkastade inflytelsen af någon lef- 
vande kropps organer, och nu mera endast ly- 
da de i den oorganiska naturen verkande na- 
turkrafterna. Det ålerstår- oss således endast, att 
i de organiska processerna framleta, så långt vi 
förmå, de egna omständigheter, under hvilka de 
allmänna naturkrafterna der utöfva sin verksam- 
het. Men samma krafter förutsätta samma na- 
turlagar, och deraf följer, att hvad vi erfarit af 
lagarna för elementernes förening i den oorga- 
niska naturen, måste vara tillämpligt på deras 
förening i den organiska. 
Då det är den enda riktiga gången i våra 
forskningar, att stödja oss på det bekanta, vid 
uppsökandet af det ännu obekanta, så måste det 
äfven här vara den enda rätta vägen, alt taga, 
hvad som är bekant af föreningslagarna 1 den 
oorganiska naturen, (till rättesnöre för bedöm- 
mandet af elementernes föreningssätt i den or- 
ganiska. Allt annat sält att framgå vore att 
lemna fritt spel åt inbillningskraften, som i dess 
individuella mångfald, snart skulle bygga oriäk- 
neliga luftslott att bortblåsas och ersättas af nya. 
