31 
mit under undersökning, besannades icke då ana- 
lyserna vidare utsträcktes. 
Kort tid derefter försökte äfven jag detta 
slags analys, med en bestämdare syftning, alt 
fröna de organiska kropparnas sammansättnings- 
art, för hvilket ändamål jag fann oundvikligt 
att uppsöka de organiska  kropparnas  mätt- 
ningskapacitet, och alb jemföra de olika förhål- 
landen, i hvilka de förenas med oorganiska oxi- 
der, då flera sådana kunde med Se säker- 
bet frambringas, för att af denna jemförelse le- 
das till bestämmande af, i hvilken af dessa flera 
föreningar den oorganiska oxiden sannolikast upp- 
tagit en atom alk den organiska kroppen. Den 
fullkomliga Kl ömmshetan emellan organiska 
kroppars sätt att förena sig med baser, med de 
oorganiska oxidernes, ledde otvunget till den 
slutsats, att de organiska kropparna, likasom de 
oorganiska oxiderna, bestå af en radikal, förenad 
med syre; men att denna radikal hos de förre 
är sammansatt. Denna ide uttryckte jag 1 Lär- 
boken i Kemien "), der den ligger till grund för 
syresyrornes indelning i syror med enkel och 
med sammansatt adda 
Kanske var det då ännu förtidigt att uttala 
denna idé, emedan ett ganska ringa antal orga- 
”) Sednare Upplagan. Stockh. 1817, sid. 544. ”Sedan 
vi närmare lärt känna skillnaden emellan den orga- 
niska och den oorganiska naturens produkter, Och 
de olika sätt, hvarpå deras aflägsnare beståndsdelar 
äro sig selen förenade, hafva wi fannit att denna 
skillnad egentliger består deri, att, i den oorganiska 
naturen, alla oxiderade kroppar hafva en enkel ra- 
dikal, då deremot alla organiska substanser utgöras 
af oxider med sammansatt radikal. Hos växtäm- 
nena utgöres radikalen i allmänhet af kol och väte, 
och hos djurämnena af kol, väte och qväfve.” 
K. V. Acad. Handl. 1838. 
