97 
ligen åt alla. Det är egentligen Woöurer och 
Liegic, som begynunte detta studium, först på 
cyansyran och dess föreningar, derefter på bitter- 
mandeloljan och, sedan detta ämne under tiden 
blifvit fullföljdt af flera, hafva LieziG och WÖHLER , 
i deras sednaste gemensamma arbete öfver urin- 
syrans förvandlingar, framställt i den klaraste dag 
en alldeles ny afdelning af den organiska kemiens 
studium, läran om de organiska oxidernas me- 
tamorfoser. Det har der visat sig med hvilken för- 
undransvärd lätthet, vid behandlingen af organiska 
kroppar, vatten bindes eller utgår ur föreningar, 
det vill med andra ord säga, att vatten, icke så- 
som vatten, utan såsom I at. syre och 2 at. väte, 
ingår i föreningar, och att väte och syre, i sam- 
ma relativa förhållanden, ur dem utgå, under det 
att de i afskiljnings-ögonblicket återförenas till 
vatten. Dervid uppkommer af den organiska oxi- 
den en annan, med förändrad radikal, eller två 
eller flera andra oxider, dels med sammansatt och 
dels med enkel radikal. De hafva ådagalagt, att 
ammoniakens beståndsdelar, på lika sätt, antin- 
gen addera sig ull eller utgå ifrån föreningar, 
samt att ofta välet i ammoniaken dervid oxide- 
ras till vatten, antingen helt och hållet eller till 
1 eller 2 eqvivalenter, så att antingen qväfve en- 
dast, eller tillika 1, 2 eller 3 eqvivalenter väte, 
upptagas såsom beståndsdelar af den metamorfo- 
serade organiska oxidens nya produkter eller ut- 
gå derifrån. Detta förträffliga arbete kom just i 
det ögonblick, då det bäst behöfdes, för att ge 
oss ledning i dessa invecklade frågor, öfver hvilka 
Woöprers och Liezics förträffligt utredda försök 
tala ett bestämdt och tydligt språk. Tiden är 
således inne, att skänka dessa metamorfoser den 
högsta grad af uppmärksamhet. Om det, för kort 
RR dead. Handl. 3838. 7 
