114 
MAs, LiesiG, BrAncHET och Sen, och sednast 
under LiEBiGs ledning af WosKRESEnskY, som an- 
ställde ej mindre än 8 analyser, hvilka alla i 
sig innefatta de extremer och mellantal som hans 
föregångare funnit. Ett af hans försök gaf för naf- 
talins sammansättning 6.06 väte och 93.94 kol, som 
så nära instämmer med det från formeln beräk- 
nade resultatet, att afvikningen ej förtjenar afse- 
ende. Men af 8 analyser hade 5 gifvit från 
94-4 till 94.6 p. ec. kol och ett ända till 95. 
MitscHERtricHs 2 analyser gåfvo 94.34, 94.44, 
Liezics 3 analyser 94.3, 94.2, 94.6, Dumas i 9 
försök från 93.8 till 94.90, BrAncHET och SEuLs 
94.46 och 9456, och slutligen hafva tvenne för- 
sök af MaArcHaAnD gifvit 93.65 till 93.82 p.c. kol. 
Om man antager, att naftalins atom består 
af CH? eller af CH?, så kommer man till en 
halt af 94.23 eller 94:34 p. c. kol; men då är 
vätehalten reducerad till 5.77 eller 3.16, hvilket 
förutsälter så stora öfverskott af vid analysen 
erhållet vatten, att en sådan sammansättning icke 
kan antagas. Man kan visserligen säga, att naf- 
talins atom icke behöfver innebålla ett så ringa 
antal enkla atomer, som i allmänhet antages, ty 
i haftalinsvafvelsyran finnas ej mindre än 4 så- 
dana atomer, eller C?0H!S; Ville man då förut- 
sätta alt rätta sammansättningen är C?'H'f, så 
blir den procentiska halten 94.15 kol och 5.85 
väte; men denna utväg till förklaring upplyser 
dock ingen ting om öfverskottet i vigt af de 
sammanräknade beståndsdelarna, och öfverskottet 
i erhållet vatten vid- analysen, blir, efter denna 
sednare åsigt, större än vid någorlunda väl gjor- 
da försök är möjligt. f 
Förhållandet  förtjenar således att å nyo 
noga pröfvas, särdeles i hänseende till de afvi- 
