130 
sitta munvinkeln närmast, med dem man fin- 
ner uti medlersta delen af käken; de förra äro 
liksom qvarstående på en lägre utvecklings- 
grad och ungarnes tandform ee liknande, un- 
der det de sednare utvisa artens högsta utveck- 
ling af tänderna; alla mellan dessa båda autydda 
fallen liggande mellanrader af tänder formera 
öfvergångari ne emellan tändernas lägsta och hög- 
sta utvecklingsgrad. Lemnar man häråt upp- 
märksamhet öch vidare tager i betraktande den 
småningom skeende afnölvinden. som de ytterst 
i munnen belägna tvär-rader äro underkastade, 
så försvinner verkligen den betydligaste delen af 
anmärkta anomalier 1 tandformen hos en och 
samma art. Blott hos en af våra inhemska 
arter (Knagg-rockan) är tandformen hos båda 
könen särdeles skiljaktig; hos de öfriga der- 
emot så ringa, att den till och med kan lemnas 
oanmärkt. 
c) Nosens form lemnar ganska vigtiga och 
konstanta kännetecken, så mycket mera som de 
förändringar, hvilka åldern härvid medföra, äro 
af föga betydenhet. Som likväl nosens rätta, na- 
-turliga form svårligen kan återgifvas på uppstop- 
pade exemplar, unrinsbone sälla finnes bibehål- 
len på sådane, förlorar karakteren mycket af sitt 
verkliga säl Af vigt är, att aldrig begagna 
upptorkade exemplar af Rock-arter såsom origi- 
naler till figurer, emedan dylike verkligen ble 
va ussledantde 
d) Om kroppens allae form , som egent- 
ligen ' bestämmes af nosens och fenornas, gäl- 
ler öfverhufvud hvad nyss anfördes rörande 
nosen. 
e) När-eller frånvaro af en eller annan tag 
emellan de båda ryggfenorna, är en are 
