148 
kan, finnes iakttagen emellan små-taggarne och 
knaggarna, ulan större och smärre finnas 1 alla 
orader dälländades dertill sitta de mera glest 
och ojemt fördelade, så att större och mindre 
fält med en glatt hudyta träffas dem emellan. 
De ordinära Knaggarne intaga hos unga indi- 
vider samma ställen som hos unga knagg-rockor, 
och i nära nog samma förhållande, dock skilja 
klo-rockorna sig äfven så till vida karakteristiskt 
från de sednare, alt ingen knagg finnes emellan 
båda ryggfenor na, alv längs ryggraden antalet 
blott uppgår till 12 å 16 stycken, samt att Ahume- 
ral-brosket städse har å ömse sidor 2:ne efter hvar- 
andra sittande knaggar och någon gång dessutom en 
3:dje mellan de förra och medel-raden, alla med 
djupt fårad, strålig rot; hos äldre tillkommer 
ytterligare å ömse sidor om medel-radens knaggar 
en sido-rad, som börjar högt upp på ryggen, ej 
långt bakom humeral- Proskets och fortgår ända 
ned till första rygg-fenan. Dessa sido-rader intaga 
på stjerlen ungefär midten emellan sido-randen 
och medel-raden, och knaggarna blifva här al- 
drig så stora, som de hvilka tillhöra medel-raden. 
På SL tens sido-ränder förekomma aldrig knaggar. 
De extra-ordinära knaggarna finnas, som nämdt 
är, endast på öfre sidan; de utväxa småningom, men 
aldrig till den storlek, som de ordinära på rygg- 
raden; de sitta spridda, någorlunda symmetriskt, 
och saknas aldrig hos ulvuxna individer. Ehuru 
utmärkande löses stråliga rot är öfver-huf- 
vud för denna art, måste likväl observeras, att 
1 den spädaste åldern, eller hos individer af 3 ull 
4 tums längd, är roten helt slät, och knaggarna 
uppresa sig nd ull 2 liniers höjd sylformigt; 
redan i denna ålder äro alla de ordinära knag- 
garna tillfinnandes, och deras längd är i förhål- 
