154 
Yttre kön-skillnaden är föga märkbar, då 
man afräknar de Rock-hannarne tillhörande atlri- 
buter, hvilka här som vanligt förefinnas. Som 
Gök-rockan är bland de sillsyntaste, har det ej 
ännu lyckats mig erlappa några smärre ungar, 
och känner jag således ej den gång, som utvecklin- 
gen följer. 
Endast under sommartiden, då Fiskrarne be- 
drifva sitt så kallade stor-fiske, fångas Gök-rockor , 
men ändå nog sparsamt. De som hemföras tagas 
längre ut i Skagerack och Nordsjön, närmare de 
Jutska och Nosgela kusterna än de Svenska. Af 
egen erfarenhet känner jag ej, att denna rocka 
blifvit anträffad inom våra skär. Vid Norrska 
kusten deremot lär den ej vara så sällsynt; deri- 
från har Hr Adj. MArkrin bemförtåtskillige exemplar. 
Efter all sannolikhet är Gök-rockan en Nordsjön 
tillhörande art, som troligen ej ingår uti Kattegat. 
På det ställe 1 Bohuslän, der jag först blef be- 
kant med denna art, kallades den af Fiskarena 
GCök-rocka — på andra fiske-lägen har jag hört, 
alt den äfven benämnes Jutsk Rocka. 
-—V 
4. Raja lintea , Mihi — Hvit-rockan. 
Supra levinuscula, subtus levissima, seriebus 
aculeorum in cauda tribus: una mediana, alteris 
marginalibus. 
Synon.: R. Fullonica Nirs. Synops. Ichth. Sc. 119 N:o 3! 
iSharpnosed Ray Pess. Brit. Zool. III. 73! 
R. Oxyrhinchus Mont. Wern. Mem. II. 423. 
— — JenyYns Man. 511. 20. 
Yarreur Brit. Fish. II. 424. 
Adnaot. Tabula LXXX. apud Brocr sub nomine BR. Oxy- 
rhinchi aut juniorem R. clavate, aut R. ma- 
culatam Mont. & Yarr., me judice, repre- 
sentat. 
