160 
äro ögon-knaggarne hos medelåldriga individer 
redan afnötta eller borta, och till en del"inträffar 
samma förhållande med stjertens medel-rad, hvar- 
af man vanligtvis finner blott en eller annan qvar, 
för resten blott lemningar efter de öfriga; der- 
emot har från stjertens sido-ränder å ömse si- 
dor utskjutit en knagg-rad, som äfven är mycket 
föränderlig, sällan symmetrisk, och hvars knaggar 
visa den egenheten, att de flesta oftast vetta med 
spetsarne framåt. Förhållandet hos äldre, aflings- 
föra individer känner jag ej af egen erfarenhet. 
Tandformen: på en undertill klyfd, bals- 
formigt uppstigande, dock låg rot utbreder sig en 
nästan spik-bufvudlik skifva, hvars bakre hörn 
utspringer uti en kort, konisk spets, som obe- 
tydligt höjer sig (Tab. 3, fig. 6). Så formade 
tänder silta tätt utmed hvarandra 1 temligen regu- 
liera rader, så väl längs- som tvärs-efter käkar- 
ne. De största tänderna med de längsta spet- 
sarne finnas medlerst i munnen; de minsta och 
med knapp antydning till spets innerst vid mun- 
giporna. Vanligen träffas några och fyratio längs- 
löpande rader och 6 å 10 på tvären. Obetydlig 
skillnad i afseende på antalet förete olika åldrar, 
men deremot variera så mycket mera i hänse- 
ende till formen ; ty på helt små exemplar sy- 
nes föga spår till de på äldre utskjutande spet- 
sarne, och hela tanden får deraf ett plant, rut- 
formigt utseende. 
Färgen är ofvan gulaktigt grå med några 
irreguliert fördelta, mycket föränderliga, runda, 
svarta fläckar, af olika storlek; under smutsigt 
grå-hvit, tätt beströdd med blå-svarta fläckar och 
krok-liniga strimmor, hvilka utmärka de i huden 
liggande slemfyllda kanaler med deras öpp- 
ningar. Slätt- 
