180 
botten afsatt grummel, vid minsta anstöt åter upp- 
röres och grumlas. Man må derföre göra sig an- 
gelägen om att utforska och ådagalägga deras be- 
tydelse, ty så länge denna ej nöjaktigt blifvit för- 
klarad, är det lika omöjligt att utplåna och ned- 
tysta dessa namn, som alt insätta dem på deras 
rättmätiga ställen. 
Ehuruväl jag ej är i ullfälle att nu sjelf kunna 
besvara frågan, hvilken art är Pl. Lingvatula 
Linn., så är min öfvertygelse att den ganska väl 
låter besvara sig, och derföre torde icke några upp- 
lysningar, såsom vägledande, anses obehöfliga. 
För det första bör man alldeles icke låta förvilla 
sig af de Nordiska Ichthyologer, som efter LinséÉ 
upptagit namnet Lingvatula, efter de, mer än 
sannolikt, tagit samma namn i en helt annan be- 
tydelse, d. ä. för en helt annan art. Det kan” 
också vara oss alldeles likgiltigt i och för frågans 
besvarande, att känna hvilken art som Linns ef- 
terföljare kallat Lingvatula; men deremot af så 
mycket större vigt att veta, hvad hans föregån- 
gare derunder förstålt. Det är neml. med Ling- 
vatula , som jag ofvanföre visat förhållandet vara 
med Cynoglossus — en art, hvilken LissÉ sjelf 
hvarken sett eller känt, utan som blifvit uppta- 
gen och benämnd eudast och allenast på andras 
Auctoritet. Denna auctoritet har här på stället 
varit den samma, som LinsÉ alltid respecterat, 
— AnRTED!S. Samma art således som ÅRTED! i 
Genera antydt under sin diagnos: Pleuron. Ocu- 
lis a dextra, ano ad latus sinistrum  , dentibus 
äavutis” måste äfven vara LinséÉ's. Hvilken är nu 
ArTtED!s? Derom lemnar ej hans egna ord någon 
tillräcklig upplysning; blott den, att man af dem 
ganska tydligt finner, att ej heller ArTeni sett och 
