204 
dast å de få växter förf. undersökt, utan äfven 
å hela det stora antal växter, så Dicotyledoner, 
som Monocotyledoner och Acotyledoner, hvartill 
Dr Braun utsträckt sina forskningar. Då förf. 
deraf föranledd till förökad ifver, vidare ut- 
sträckte sina beräkningar, uppstod, först vid 
konstruerandet af blomman till en Pcoeonia och 
derefter af den till Chrysanthemum , hos honom 
tvifvel om riktigheten af den grund, hvarå han 
fotat dessa beräkningar. Ståndarna i den förra 
och småblommorna 1 den sednare borde nemli- 
gen stå i 34 radier, efter den 35:te stod lod- 
rätt öfver den första; men äfven dessa 34 linier 
krökte sig, den 39:te bladpunktens afvikning från 
lodräta linien blef märkligare ju flere gånger 
denna afvikning fördubblades, i den 69:de, 103:dje 
o. sS. v. och de skuros af 335 andra ännu min- 
dre böjda spiraler. Författaren föranläts således 
betvifla riktigheten af sjelfva grunden för sina 
beräkningar (eller att afståndet emellan de tre 
parallelt löpande spiralerna skulle vara lika med 
afståndet emellan de fem), ehuru felet vore för 
ringa, att kunna genom åskådning erfaras, förr 
än vid de tillfällen, då flere hundrade bladpunk- 
ter kunna på en gång öfverskådas, såsom i de 
två nyssnämde fallen. 
Under förnyade bemödanden, att finna en 
tillförlitlig grund för beräkningarne, anmärkte 
förf. först: att den 22:dra bladpunkten, som en- 
ligt Dr Brauss observationer skulle inträffa å 
den emot den första bladpunkten lodrätt fällda 
linie, men enligt förf:s beräkningar åter skulle 
något litet derifrån afvika, verkligen gjorde det 
sednare, då likväl afvikelse, fastän mindre och 
åt motsatt led, äfven ägde rum med 35:te blad- 
'punkten; och vidare: att de 56:te och 90:de 
