230 
bakåt, kan likväl af fisken efter behag höjas 
eller sänkas, dock ej till samma grad som den 
bakre ryggfenan; strålarne kunna med möda 
skönjas under den tjocka fenhuden, likväl ser 
man i spetsen, att de äro 6 st. mjuka, af dem 
3:dje och 4:de de längsta; framför dessa, utefter 
fenans stupande fram-rand kunna äfven 4 st. 
hårda strålspetsar räknas, och dessutom spårar 
man lika många, men ännu smärre och mera 
dolda, framom "dessa uti sjelfva ryggkanten, som 
på detta ställe reser sig i en liten köl. Ju yngre 
exemplar man kiridersolen desto ringare spår ef- 
ter dessa af ryggbuden dolda strålar och desto 
omärkligare ryggköl; men både de förra och 
den sednare utveckla sig mer och mer allt efter 
som kroppen tillväxer, och man ser snart att 
den 3:dje och 4:de strålspetsen börjar i rygg- 
kanten få en utväxt, som påminner (OT 
knölarne hos Lumpus. Uti mellanrummet mel- 
lan främre och bakre ryggfenan är ryggen ned- 
plattad, som på samma ställe hos Lumpus, med 
något utstående och bakåt i en spets samman- 
löpande sidoränder, på hvilka å ömse sidor 2:ne 
små, uddiga knölar utskjuta. Den bakre rygg- 
fenan beh analfenan , hvilka fullkomligt mot- 
svara hvarandra, hafva samma storlek ödh form, 
bestå hvardera af 11 strålar, som alla synas 
vara «enkla och ledade, mycket mjuka och  böj- 
liga, samt förenade genom en tunn och genom- 
skinlig fenhud; uti ryggfenan är 4:de strålen 
den längsta, uti analfenan vanligen den 6:te; de 
2:ne Sista örtaläene äro mycket närsittande, dock 
tydligt skilda vid roten, och nästan kortare än 
första strålen 1 samma feffors Stjertfenan tem- 
ligen stor, mot spetsen utvidgad, med tvär eller 
snarare något rundad rand; Här 9 nästan lik- 
