241 
spröda alla fenhinnor hos Gobierna äro, och 
huru sällan man på dem får se hela fenor, så 
snart de aldrig så litet blifvit handterade, fram- 
förallt på exemplar som legat någon tid i sprit. 
Under sådane förbållanden låter man lätt förleda 
sig, att räkna afskilda grenar för hela strålar. 
Jag ledes härifrån till en annan anmärkning, 
som afser strålarnes i första ryggfenan samband 
med fenhinnan. Hvar och en af de första 5 
strålarne i nämde fena är hos G. niger betyd- 
ligt längre än hela fenhöjden, och det oaktadt 
äro dessa strålar ända ut till yttersta spetsen 
sammanbundna af hinnan, på så sätt nemligen, 
att de ligga bågformigt, den ena efter den an- 
dra, utefter fenraden. Derom öfvertygar man 
sig, då fisken betraktas under det han fritt sim- 
mar i vattnet, eller man gör sig mödan att ut- 
breda fenan under vatten (en försiglighet som 
man aldrig bör försumma, då fråga är att un- 
dersöka mera bräckliga, finstråliga fenor). Blir 
deremot samma fena aldrig så litet ovarsamt 
handterad, i synnerhet sedan den hunnit något 
att torka, eller varit spritdränkt, lösslites före- 
ningen och de spänstiga strålspetsarne resa sig 
upp öfver fenhinnans rand. Det ögonskenligaste 
beviset härpå visar den fisk, som tjenat till ori- 
ginal för Brocus fig. 3, på 107:de Tabellen, och 
som gifvit anledningen till den namnart, som 
der föreställes såsom en G. Jozo "), ty i sjelfva 
verket har denne ej varit någon annan, än en 
hanne till den vanliga G. niger. 
") Den verkliga Jozo Lins., som tillhör Medelhafvet, 
har Hr VALENncIEnses beskrifvit i Hist. Nat. d. Pois- 
sons Tom. XII, pag. 35. 
K. V. Acad. Handl. 1838. 16 
