283 
det mer än konungsliga, det faderliga. Då H. K. 
Höghet Kron-Prinsen hade beslutat med Sig förena 
en Gemål, blef Grefve af Wetterstedt utsedd 
att vara följeslagare på resan, och Ambassadör vid 
Beskickningen till Munchen, år 1822. Om också 
forntidens politiska ceremonier, som blandade sig 
äfven 1 hjertats fredsfördrag, icke erfordrades der 
båda de höga Kontrahenternas ömsesidiga val blef 
så frivilligt och lätt, så var likväl den Svenske 
Budföraren alltid en man, hvilken, hägnad af sin 
Konungs nåd, genom sin personlighet ingaf tillit och 
sågs och bördes med välbehag. Grefve af Wetter- 
stedt uppskattade också detta värf såsom den 
lyckligaste offentliga händelse Försynen låtit ho- 
nom öfverlefva: lycklig för tvenne unga älskans- 
värda Furstepersoner, lycklig för Kongl. Familjen 
och för Fäderneslandet, som in i framtiden ser 
sina öden förhoppningsfulla genom den. 
Ej långt efter förmälningen, eller år 1824, 
d. 8 Juni, utnämdes Grefve af Wetterstedt till 
Stalsminister för utrikes Arenderna, efter H. Exc. 
Grefve von Engeström, blef Chef för Konun- 
gens Kansli, samt Ordförande i Kansli-Rätten och 
Tabell-Kommissionen. 
De Traktater, som återstodo för Grefveaf Wetter- 
stedt attikraft af sitt nya embete afsluta, voro både 
många och maktpåliggande, såsom: den med Eng- 
land om Slafhbandelns upphörande, af d. 6 Nov. 
1324; Handels- och Sjöfarts-Traktaten med sam- 
ma regering af d. 4 April 1826; Gränse-regle- 
rings-Konventionen med Ryssland d. 27 Maj s. 
år, Handels- och Sjöfarts-Traktaten med Daune- 
mark, d. 2 Nov. s. år; Handels- och Sjöfarts- 
Traktaten med Preussen, d. 14 April 1827; Vän- 
skaps- och Handels-Traktaten med Nord-Ameri- 
kanska förenta Staterna, d. 11 Juli 1827; Han- 
