294 
derneslandet erhöll han afsked från Gardet, och 
blef Kavaljer hos H. K. H. Hertiginnan af Söder- 
manland 1796. Tjenstgöringen vid detta hof satte 
Grefve Mörner i ett närmare förhållande till 
den unge Konungen, som för honom fattade en syn- 
nerlig ynnest. Såsom vedermäle devaf utsågs Gref- 
ve Mörner, att år 1797, jemte nu varande Hans 
Excellens Grefve C. Piper, framlidne General- 
Adjutanten Möllers värd och Lif-Medicus Rung, 
åtfölja Konungen på en incognito-resa till Erfurt, 
hvilken hade för ändamål personlig bekantskap 
med den blifvande Drottningen, Fredrika Do- 
rothea Wilhelmina. Likaledes blef Grefve 
Mörner utnämd till Ambassad-Sekreterare och 
Kavaljer vid den Beskickning, som samma år 
emottog -den unga Prinsessan i Pommern, då, 
vid förmälningsakten per procurationem, Öfverste 
Kammar-Junkaren Friherre Taube föreställde 
Konungens person. 
Omfattad med fortfarande förtroende, blef 
Grefve Mörner, såsom andre Sekreterare i Ka- 
binettet, utsedd att förrätta Kabinetts-Sekreterare- 
tjensten vid Norrköpings Riksdag, år 1800, under 
Friherre Rosenhanes sjuklighet. Den hofgunst 
Grefve Mörner så öppet och rättvist åtnjöt, och 
hvars ombytlighet han snarare förutsåg än fruk- 
tade, hindrade honom likväl icke att vid detta 
Riksmöte uppträda bland folkets ombud, yrkan- 
de okränkbarheten af nationens häfdvunna frihet, 
i det han ställde sig inom de Talares leder, som 
enligt hvad Grefve Mörner sjelf yttrar i någon 
skrift, ”vågade höja sin röst, icke mot Regerin- 
gen, men till försvar för liberalare grundsatser.” 
Följden af detta frimodiga bruk af sin riksdags- 
manna-rätt blef, att Grefve Mörner samma år 
