297 
icke heller, att bekämpa missbruken; och mot 
den nesliga strid inom tryckfrihetens gebit, som 
denna tid underhölls af och med Grevesmöh- 
len, uttalade Grefve Mörner ofta den sansade 
bildningens språk, meddeladt i läsvärda tidskrifter. 
Oaktadt det anseende Grefve Mörner utull- 
vunnit sig både af folket och Monarken, trädde 
han ännu en gång tillbaka i det enskilta lugnet 
på sin landtgård Espelunda. Här, i besittning af 
yttre rikedom och i åtnjutning af upplysningens 
städse ökade skatter, erinrade Grefve Mörner 
om den gamla tidens ädla magnater på sina herre- 
gods, som genom en med huldhet vunnen feodal- 
myndighet, utöfvade detta faderliga herravälde, 
hvaraf en menighet fordom, mer än nu skulle 
blifva förhållandet, kände sig så lycklig, aldrig 
förtryckt. Ett värdigt föredöme härtill fann 
Grefve Mörner på sin egen Svärfaders gods, 
Hällefors, der ordningen och välmågan bland un- 
derlydande firades med årliga fölkfester 
Åltnjutningen af en sådan det landtliga lifvets 
idylliska trefnad väcker icke sällan hos den bildade 
mannen begäret, för att ej säga behofvet, att från 
vitterhetens utsäde äfven upphemta sig en skörd. 
Grefve Mörner hade genom mångfaldig belä- 
senhet gjort sig hemmastadd i hennes frukt-trä- 
gårdar. Svenska Akademien hade år 1812, bland 
estetiska prisämnen, äfven utsett en statsekono- 
misk fråga: ”hvilka äro medlen att hos ett folk 
väcka och underhålla patriotism och en rätt na- 
tionlig anda?” "och Grefve Mörner besvarade 
den med en patriotisk afhandling, som belönades. 
Denna prisskrift lärer så bafva tillvunnit sig Aka- 
demiens bifall, att Grefve Mörner, ehuru han 
icke gjort sig känd på författare-banan genom 
några utförligare skrifter eller egentliga vitler- 
- 
