317 
de andra, ådagalade betydligt grundligare bild- 
ning. Men han uppoffrade ofta på. rön och för- 
sök ler lilla han förtjenade, så att hans omstän- 
digheter fortfarande bibehöllo sig knappa. Un- 
den WiNnsLOWw tjenstgjorde han på sjukhuset och 
fortfor dermed till 1789, då en tillfällighet gaf 
åt hans studier en annan riktning, som de sedan 
skulle behålla. 
Styrelsen af Kongsbergs silfvergrufva hade 
hos Danska Räntekammaren gjort en hemställan, 
att någon skicklig studerande vid Universitetet, 
som kunde hafva håg att egna sig åt bergsväsen- 
det, skulle skickas till Bergs- -seminarium i Kongs- 
berg för att inhämta gr tilden och derefter un- 
der ett par år, på allmän bekostnad, besöka ut- 
ländska bergverk, för att sedan kunna 1 Danska 
staterna användas. Professor BräönnicH fick af 
Räntekammaren uppdrag att utse den person, 
som härtill borde användas, och föreslog EsmARKE, 
som med glädje emottog anbudet. Inom tvenne 
år hade han i Kongsberg aflagt bergsexamen, och 
derefter i Köpenhamn juridisk och geometrisk 
examen, samt blifvit antagen till landtmätare. 
Nu anträdde han den föreskrifna utländska resan, 
besökte först Bergs-Academien i Freyberg 1791, 
och uppehöll sig der ett år, under flitigt begag- 
nande af undervisning 1 så väl det teoretiska, 
som det praktiska af bergsvetenskapen. I Frey- 
berg var då den verldsbekante Azrr. GOTTLOB 
Werner lärare i mineralogi och geologi, tven- 
ne vetenskapsgrenar, åt hvilka han gifvit ett Lif 
och en vetenskapsform, hvaraf de förut varit så 
godt som alldeles i saknad. Af Esmares brin- 
nande håg och Werners ovanliga förmåga att el- 
da sina lärjungars kärlek för vetenskapen, följde 
så grundliga studier i mineralogien hos den förre, 
