319 
och med. denna tjenstbefattning förenades i Maj 
1802 en plats i Bergkommissariatet på samma 
ställe, i egenskap af Lektor i mineralogi, fysik och 
kemi, genom hvilken lärarebefattning han särde- 
les gagnade, 1 synnerhet derigenom, att han såsom 
åhörare inbjöd uppsyningsmännen öfver arbetena 
och gaf dem smak för vetenskaplig bildning i 
yrket. ; 
Kongsbergs silfvergrufva hade efter hand 
begynt blifva mindre och mindre lönande, under 
det att Öfverbergshanptman Hysort hade ställt in- 
 rättningarne på en mer och mer kostbar fot, i 
stället att vid minskad tillgång på den sökta 
metallen , undvika nya och onödiga omkostningar. 
Regeringen, som snart fann att det erhållna silf- 
ret ej på långt när ersatte arbetskostnaden, be- 
slöt då att nedlägga silfververket. EsmArKk, som 
å ena sidan öppet ogillade de högre kostnader, 
som blifvit använde, och å den andra insåg, 
hvad utgången på ett så förvånande sätt bevisat, 
att bergens fyndighet ej är öfver allt lika rik och 
derför ej bör öfvergifvas, då fyndigheten minskas, 
gjorde hemställningar emot grufvans ödeläggande, 
och då dessa lemnades utan uppmärksamhet, be- 
gärde han, i sällskap med några embetsbröder, 
att Regeringen ville åt dem öfverlemna vissa de- 
lar af grufvan och dess bokverk, att för enskilt 
räkning fortsätta grufarbetet, hellre än att alldeles 
öfvergifva det. Detta blef dem beviljadt; men 
de funno snart, att det öfversteg deras utvägar 
att fortfara dermed tills nya silfvertillgångar bun- 
nit göras åtkomlige, och Regeringen återtog 1815 
hvad hon till dem öfverlemnat. 
Då Universitetet i Christiania 1814 inrätta- 
des, blef Esmark kallad till Professor i bergsve- 
tenskapen och till ledamot af den stats-ekono- 
