320 
miska faculteten derstädes. Ekonomiska betänk- 
ligheter föranledde honom att ej genast antaga 
kallelsen; men då följande året öfverbergsamtet in- 
drogs och Esmark således såg sig utan tjenstebe- 
faltning, emottog han professorstjensten. Innan 
dess tillträdande företog han en vetenskaplig re- 
sa till England, der hans redan kända namn till- 
vann honom förtjent uppmärksamhet af BANnKs 
och andra lärda. Han besökte sedermera en gång 
Stockholm, och ännu en gång Köpenbamn, och 
företog dessutom under universitets-ferierna gan- 
ska ofta mineralogiska reseturer inom Norrige. 
Esmark bestred i 24 år sin lärarebefattning 
vid universitetet med nit och framgång, hvarpå 
bästa beviset är den mängd af från detta wuni- 
versitet utgångna unge män, som ifrigt sysselsatt 
sig med mineralogi och geologi. De sednare 
åren af hans lefnadsbana blef han, genom svårt 
kroppsligt lidande, efter hand mer och mer ur- 
ståndsatt alt vara verksam för sitt lärare-kall. 
En medfödd vårtlik fläck på högra tinningen ha- 
de redan 1824 utbrutit 1 sårnad, som likväl på 
lång tid icke gjorde någon större olägenhet, men 
den tog under de sista åren en carcinomatös na- 
tur, och blef orsaken till hans död, som inträf- 
fade den 26 Jan. 1839, i hans 77:de lefnads år. 
Professor EsmarKk gifte sig 1798 med VisE- 
«KE THRANE BrRUNNICH, dotter af då varande Öf- 
verbergshauptman Martin TuerAne BrunsicH. Hon 
hädankallades före honom. Af detta äktenskap 
föddes 8 barn, af hvilka endast trenne, 2 söner 
och en dotter, öfverlefva föräldrarne. 
Han var af stark och frisk kroppsbyggnad, 
af medelstorlek. Hans lynne var alldeles flärd- 
löst, lugnt, fromt och gladlynt, Hans umgänge 
vänligt, förekommande, lärorikt, och han medde- 
lade 
