é3 



alldeles följd — men dock efterstrdfvad. Då ett fel 

 af några secunder i det hela kan anses obetydligt, 

 torde de afsteg, som från methoden blifvit gjorda^ 

 kunna ursåktas. Egentliga orsaken till dem var att 

 fiiethodens utveckling sjelf var samtidig med arbe- 

 tet. Tid har dels brustit, dels ansets kunna an- 

 våndas båttre ån till corrigerande af dessa små fel- 

 aktigheter genom total omräkning. 



Reductionen till igo® år ofverallt skedd efter dé 

 grunder, som ofvanfore blifvit an^ifna, men det 

 derefter nödiga sinus-corrigerandet har skett efter 

 en enklare, men i sig sjelf felaktig, formel. På de 

 stållen der felet Q har varit af obetydlig storlek^ 

 har en sådan correction med råtta alldeles uteblif- 

 vit. Eftersökandet af Q okar i allmänhet calculato- 

 rens besvär endast med någon addition, ty hvar 

 och en af de i vårdet på Q forekommande sinus- 

 logariihmeina måste i alla fall efterslås, förr eller 

 senare, om alla trapezliniernas forhållande till ba- 

 sen skall beståmmas. Men sedan detta fel Q blif- 

 vit funnit, fördelades det, vid beräkningen af 

 Skånska nätets vestra del, lika på hvar och en i 

 eqvationen forekommande sinus-logarithm , sjenom 

 antinger okande eller minskande med | Q. Så 

 ansenligt som detta har låttat calculen, emot om 



den råtta formeln — — - — ^, der Tår contangenter- 

 sin i .T 



nas summa skolat begagnas till gradtalens corrigerari- 

 de, och derefter de uppslagna sinus-logarithmerna åter 

 corrigeras — så methodstridigt var egentligen förfa- 

 randet. Det var gradtalen, som med Theodoliten 

 observerades; det år således dessa, ej deras sinus- 

 functioner^som vid felfordel ningen böra rosta; grad- 

 talen, ej deras sinus, som böra förändras, hvart 

 och ett i eqvationen forekommande med en lika 

 Stor qvantitet, men med det ombyte af tecken ,^ 

 fom år nådigt, for att göra dessa corrections-qvaa- 



