64 



legat kring diagonalerne i de trapezer dit de hort^ 



Q 

 ånnii varit felaktige pa ett sekundantal =: — ■ " - . 

 *■ sin I . T 



IVIen denna qvantitet år icke särdeles betydlig; deri 

 minsta möjliga storleken af T, år nämligen dä Tra- 

 pezen år nåra qvädratj eller T=8; ochåfvehiden 



händelsen utgör felet ,;, icke éns i\ oni icke 



Q "PPg^'^ t^^^ 39^ enheter af yfde decimalen. Dess- 

 utom förekommer vid deri nåmnda azimuthal-bé- 

 rlkningen omsoiri for stora ^ omsöm försmå, vink- 

 lar. Detta fel torde således iiied råtta kunna förbigås. 

 Vigtigare år det inkastet, ätt trapez-methoden 

 blifvit origtigt anvånd till sådana delar af nåtet, 

 som bestått af flera puncter åri fyra, öcK der såle- 

 des en större såkerhet kan och bor sökas, ån soni 

 genom felfordelning på blott tolf vinklar kan åstad- 

 kommas. Vid femhorningar, sådana som uTcarx 

 har detta felaktiga förfarande medfört att en och 

 samma triangel Foox inkommit i tvenne trapezer,- 

 och vinkelfelen på tvfinne olika vis blifvit förde- 

 lade. Då sjelfvä denna omståndighet år trapez-me- 

 thodens egentliga stotesten , kan erhot detta inkast 

 methoden ej försvaras^ Omöjligheten att rått begagna 

 systemer af en större mångd vinklar, hvilka dock 

 borde vara de alldraformånligaste, år det tydligaste' 

 beviset att methoden år ofullkomlig. Den blifvef 

 det tills någon uppfunnit en dylik for alla^ åfveri 

 de mest irreguliera figurer. Anvåndandet vid uträk- 

 ningen af Skånska nåtets största del , och skyldig- 

 heten att öppet framställa de dervid följde grunder, 

 år således det enda, som kan rättfärdiga Trapezme- 

 thodens nu skedda allmångorande. Den åger sjelf 

 intet varde, såsom ett, på halfva vågen upphordt, 

 fors5k, att upplösa ett problem, om ock vigten af 

 denna upplösning skulle erkännas. 



