iöö 



Hylshusen mycket längre och smalare ån sara- 

 slågtingarnes, merendels hit och dit böjde, på yttre 

 sidan brunakrige, emedan de tått beklådas af bar- 

 kens ofverhud. Kanterne tunna, mycket utstående, 

 bojde, krusade, oföränderlige. Disken svart. 



26. Mysterium corrugatiim, crusta efFusa tenui 

 atra, peritheciis erumpenti-superficialibus contor- 

 tis corrugatis atri? , disco inaequabiii concolore* 

 Fries. Obs. Myc. 2. p. 354. 



Vexer på barkfallne grenar af Gran, sällsynt. 

 Skorpan liknar endast en tunn svart flack, som 

 långs efter utbreder sig på grenarne. Hylshusen 

 utbryta ur veden; men blifva snart bara, superfi- 

 cielle, emedan barken, hvaraf de annars säkerligen 

 omgåfvos, afTallit, åro dunkelt svarta, skrynklige; 

 till formen nu längre med tydlige hopslående kan- 

 ter; ofiare runda, hopvridne, ganska ojemna. 



37. Hysterium comgeniim, erumpens parvum dif- 

 fprme subovatum rugosum nigricans, disco rimse- 

 forme inaequali. 



H. conigenum. Pers. syn. p. 102. Obs, Myc, 

 i, p. 30. Albert, et Schw. p. 57. 



Ganska allmänt på gamla grankottar. 



Om denna art genom sin månglynne, natut 

 och föränderliga form år svår att med oföränderli- 

 ge kännetecken utstaka, år den desto lättare kand 

 af vexestållet. Utvexc får den en bvitaktig kårna, 

 men blir slutligen inuti pulveraktig. 



28. Hysterium aculeariim, gregarium subimmer- 



sura erumpens punctiforme nigrum, periihecii^ 



oblongis rotundisque clau5sis irregulariter dehi- 



gcentibus, demum coUapsis. Fries Obs. 2.p. 356. 



Vexer på taggarne af Roscb , allmänt. 



Ar gaDska litet och oregelbundet. For ofrigt 



galler om denna art, hvad vid foregående blifvit 



anmårkt. 



