152 



tade åmne, jag i foregående forsok fått, ej kun- 

 nat vara ren lerjord. For att åtskilja jorden och 

 syran fordrades nu att utdraga den sistnåmda 

 med en basis, som ej tillika upplöser den förra, 

 eller att förena lerjorden nried en annan syra, 

 som gor den olöslig i alkalit. Sedan jag for- 

 gåfves foriokt att på våta vågen sönderdela "Wawel- 

 liten med kolsyradt natron, återstod blott en enda 

 utvåg, besiående deri att bränna mineralet med en 

 bestämd portion kiseljord och kolsyradt natron , 

 hvarvid phosphorsyran måste upptagss af alkalit, 

 och kiseljorden förenas med lerjorden och eö por- 

 tion af alkalit till en i vatten, åfvensom i ett 

 ofverskott af alkali, olöslig förening. 



Jag blandade derfore 2 grammer slammade 

 \Va\vellitpulver med I5 gramm slammad bergkry- 

 stall och 6 grammer kolsyradt natron, glödgade 

 massan en half timme och degirerade den sedan med 

 vatten till dess -att allt salt var upplöst , bvarefter 

 kolsyrad ammoniak tillsattes for att utfalla det of- 

 verskott af kiseljord, som alkalit upplöst. Blan- 

 ningen silades och det olösta tvättades vål , hvar- 

 efter vätskan afdunstades tills den fått en ringare 

 volum, och ofvermåttades då med saitpetersyra i 

 platinakårl , med den forsigtighet', att ingen ting 

 kunde genom fråsningen förloras, Lemnades sedan 

 på ett ljumt ställe i 24 timmar till kolsyregasens 

 afdunstande. Den neutraliserades nu med caustik 

 ammoniak, som åter afsklljde en liten portion ki- 

 seljord, hvarefter den silade våcskan ingöts i en 

 flaska, forsattes med ett stort ofverskott af caustik 

 ammoniak och fälldes sedan med saltsyrad kalk- 

 jord. Fällningen var ganska åmnig och måste nu 

 bestå i en blanning af phosphorsyrad och flusspats- 

 syrad kalkjord. Den lemnades att sjunka, det kla- 

 ra afhålldes och nytt vatten påslogs, som efter 



