1^6 



åen ofvanfore deits. plan varande vattenmeniscus 

 genom sin attracticn iororsaka vattnets uppdragan- 

 de. Det år klart, att verkan af denna nneniscus 

 måste bero af dess figur, och såiedes dessa bagge 

 bllfva genom hvarandra bestämde- Då emedlertid 

 bagge åro obekanta, antar LAPLACEden concava 

 ytan såsom i det närmaste ofverensståmmande med 

 andra bekanta ytor, såsom segmenter af en sphasr, 

 eller af en osculerande Elipsoid, och beståmmer 

 attraciiva verkan af en oandligt tunn sph^erisk eller 

 elipsoidisk skål , på en mot dess yta i en viss 

 punct vinkelråt oandligt tunn vattenpelare, hvars 

 basis år antagen såsom enhet, då attractions -lagen 

 ej år vidare bekant, ån som i foregående år nåmdt. 

 Härigenom erhåller LaPlace attraction uttryckt 

 i en function af sph?eriska segmentets radie, eller 

 af största och minsta bojningsradien for den Elip- 

 soidiska ytan i den punct der vattenpelaren var 

 vinkelråt mot samma yta. For ttt cylindriskt hår- 

 ror, der LaPlaCE ansåg den concava ytan i det 

 nogaste ofverensståmma med ett sphaeriskt segment, 

 erhåller han menisci attraction vara i oravåndt för- 

 hållande till segmentets radie. Jemfores detta med 

 tyngden af den oandligt tunna vattenpelaren , hvars 

 basis var antagen säsora enhet, och segmentets ra- 

 die utvecklas i dess function af rörets diameter; fås 

 höjden af vattenpelaren vara nåra nog i omvåndt 

 forhållande till diametern, såsom erfarenheten åf- 

 ven besannar. Var ytan ej spheerisk utan af an- 

 nan form, anser LaPlace densamma ofverensståm- 

 ma med ytan af en osculerande Elipsoid, och de 

 håraf härledda resultater slå åfven in med hvad 

 anställde forsok vi^a. LaPlace ansåg e) rörets 

 attraction aga annat inflytande vid en vattenpelares 

 uppdragande, ån att bestämma lutninc^en mot rörets 

 vågg af det element, som först invid denna boijar 



