171 



6fver \iå A, om meravatten i hålles. Detta pheno» 

 men anser LaPlace vara en följd deraf, att tryck- 

 ningen af den convexa ytan A j)E T^å. pelaren EB 

 år jemnt så mycket större ån tryckningen af plana 

 ytan AeE^ på samma pelare, som denna sednare 

 åter år större ån tryckningen af concava ytan AjE. 

 Men man kan lått bevisa, att detta år en följd af 

 en förändring i den attractiva kraftens riktning. 

 Då ytan år concav såsom AfE uppbar attraction 

 i A och E^ som verkar i riktningen/-^, tyngden 

 af pelaren AbgE, och en punct m tryckes af 

 tyngden pm. Ar ytan åter convex såsom AcpE 

 motvåger attraction i -^ och £, i riktningen (pA, 

 tryckningen af pelaren CA; \y låt hårroret AbgE 

 föreställas fortsatt i det vid?re kårilet såsom b^sK 

 utvisar, och ytan uks^ som ligger i samma hori- 

 zontella linie med ytan A(pE, vara lika stor med 

 denne, samt puncten t vara så belägen på ytan 

 ctkz som y-, på A(pE; så år klart att i /w verkar, 

 i riktningen p fji. eller nedifrån uppåt, tyngden af 

 ttif eller af tt//, om linien ttF år horizontell. Så- 

 ledes tryckes ytan A(pE genom tyngden af yothA 

 nedifrån uppåt. IVIen då tyngden af yuksX år lika 

 stor med tyngden ^^ b Af Eg, emedan Abz=.Fh:=.ycc'y 

 så måste convexa ytan ^<^£ utstå samma tryckning 

 som concava ytan AfE. 



Hela detta pbenomen förklaras annars bast me- 

 delst equationen (14), genom de olika vården som 

 ^ erhåller då ^ förändras. Om 7id =z q och A b 

 = hd—q, och så år höjden ofver niveau, eller ^j* 

 = 5 ^ — q-i om således $■' år det mot denna höjd 

 q — q svarande varde af 3-, hvilket tillhörde q, 

 så år, enligt equationen (^14), 



